ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №766/26817/21
Пров. №2/766/361/26 

11 травня 2026 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі: головуючого судді Ус О.В., секретар судового засідання Зацепілін В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань міського суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Херсонської міської ради Херсонської області до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Департаменту адміністративних послуг Херсонської міської ради Херсонської області про витребування майна з чужого незаконного володіння,

встановив:

Херсонська міська рада звернулася до суду з позовом в якому просила витребувати у ОСОБА_3 на користь територіальної громади міста Херсона в особі Херсонської міської ради Херсонської області площею 0,08га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 6510166400:02:021:0003, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. В обґрунтування позову зазначили, що вказана земельна ділянка зареєстрована за відповідачкою на підставі договору купівлі-продажу від 18.08.2014 р.(продавець ОСОБА_4 ). Рішення про набуття у приватну власність ОСОБА_4 спірно земельної ділянки було визнано недійсним та скасовано, а в подальшому скасоване і рішення приватного нотаріуса щодо реєстрації земельної ділянки за відповідачкою, але до теперішнього часу земельна ділянка не повернута у власність територіальної громади.
Ухвалою від 25.01.2022 р відкрите провадження по справі, визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.
24 лютого 2022 року відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України та Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено ввести в Україні воєнний стан строком на 30 діб. Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 07 листопада 2022 року № 577/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, який в подальшому було продовжено.
Розпорядженням голови Верховного Суду №1/0/9-22 від 06.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ підсудну Херсонському міському суду Херсонської області.
Рішенням Вищої ради правосуддя №566/0/15-23 від 30.05.2023 р. «Про відновлення роботи Херсонського міського суду Херсонської області, зміну територіальної підсудності судових справ окремих судів Херсонської області, відтермінування початку відновлення роботи Білозерського районного суду Херсонської області», зокрема вирішено відновити з 1 червня 2023 року роботу Херсонського міського суду Херсонської області, територіальну підсудність судових справ якого змінено розпорядженнями Голови Верховного Суду від 6 березня 2022 року № 1/0/9-22 (зі змінами, внесеними розпорядженням Голови Верховного Суду від 26 вересня 2022 року № 52), від 10 січня 2023 року № 2. Датою початку процесуальної діяльності, зокрема, Херсонського міського суду Херсонської області визначено 12 червня 2023 року.
Після відновлення роботи суду, виходу головуючого з відпустки та проведення інвентаризації, призначено продовження розгляду справи.
Підготовче провадження закрите та справа призначена до судового розгляду за суттю ухвало. Суду від 09.07.2024 р.
Від представника позивача та представника третьої особи Петрова Б.Г. надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність.
Відповідач, належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи у встановлений судом строк відзив на позов не подав. За ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За приписами ч.4 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи, ухваливши заочне рішення.
Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини.
04.11.2021 р. ОСОБА_2 звернувся до мера м.Херсона з заявою про звернення до суду з метою витребування земельної ділянки у відповідачки, землекористувачем якої він є з 1996 року.
Рішенням Комишанської селищної ради м. Херсона від 04.01.1996року за ОСОБА_2 закріплено земельну ділянку під індивідуальне житлове будівництво площею 0,08га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно з актом від 02.02.1996року визначені межі цієї земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передані на зберігання ОСОБА_2 .
Рішенням Комишанської селищної ради Комсомольського району м. Херсона від 23.09.2008року передано в користування ОСОБА_4 земельну ділянку, площею 0,08га за АДРЕСА_1 .
01.12.2009року рішенням Комишанської селищної ради Комсомольського району м. Херсона за №480 визнано такими, що втратили чинність пункти 6-7 рішення селищної ради від 04.01.1996року за №2 щодо закріплення за ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,08га для будівництва та обслуговування будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з невикористанням її більше 10років.
Рішенням Комишанської селищної ради Комсомольського району м. Херсона від 18.02.2010року №505 затверджено проект землеустрою та технічної документації передачі у власність ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,08га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 .
Рішенням Комишанської селищної ради Комсомольського району м. Херсона №535 від 26.05.2010року внесено зміни в рішення селищної ради від 23.09.2008року №337 та від 18.02.2010року №505 в частині розташування земельної ділянки з АДРЕСА_1 на АДРЕСА_1 .
Відповідно до державного акту на право власності від 20.02.2012року серія ЯЛ 286656 ОСОБА_4 є власником земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 6510166400:02:021:0003.
Чинним рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 03.11.2014року ухваленим у справі за позовом ОСОБА_2 до Комишанської селищної ради Комсомольського району м. Херсона про скасування рішення органу місцевого самоврядування позов задоволено.
Суд скасував рішення Комишанської селищної ради Комсомольського району м. Херсона від 01.12.2009року №480 в частині його п.2 про визнання таким, що втратив чинність п.6-7 рішення Виконавчого комітету Комишанської селищної ради народних депутатів міста Херсона №2 від 04 січня 1996року про закріплення за ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,08га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 , у зв`язку з невикористання її більше 10 років.
18.08.2014року ОСОБА_5 придбала за нотаріально посвідченим договором купівлі–продажу у ОСОБА_4 земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер - 6510166400:02:021:0003, площею 0,08га в межах згідно з планом, які визначені в натурі (на місцевості) і закріплені межовими знаками.
18.08.2014року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Довгань О.І. прийнято рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно – земельну ділянку площею 0,08га кадастровий номер - 6510166400:02:021:0003, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 18.08.2014року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .
Чинним рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 05.08.2015року ухваленим у справі № 667/122/15ц за позовом ОСОБА_2 до Комишанської селищної ради Комсомольського району м. Херсона, ОСОБА_4 , третя особа – Управління Держземагенства у Херсонській області про визнання незаконним та скасування рішення селищної ради, визнання недійсним державного акту на землю та за зустрічним позовом Комишанської селищної ради Комсомольського району м. Херсона до ОСОБА_2 , третя особа – ОСОБА_4 про припинення права користування земельною ділянкою через її використання не за цільовим призначенням, позов ОСОБА_2 задоволено.
Суд визнав незаконними та скасував: рішення Комишанської селищної ради Комсомольського району м. Херсона №337 від 23.09.2008року в частині передачі в користування земельної ділянки площею 0,08га за АДРЕСА_1 ОСОБА_4 ; рішення Комишанської селищної ради Комсомольського району м. Херсона №505 від 18.02.2010року в частині затвердження проектів землеустрою для передачі у власність ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,08га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарський будівель та споруд по АДРЕСА_1 та рішення Комишанської селищної ради Комсомольського району м. Херсона №535 від 26.05.2010року про внесення змін до рішення селищної ради від 23.09.2008року №337 та від 18.02.2010року №505.
Суд визнав недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку від 20.02.2012року на ім`я ОСОБА_4 серія ЯЛ №286656 на земельну ділянку площею 0,08га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд АДРЕСА_1 , кадастровий номер -6510166400:02:021:0003.
В задоволенні зустрічних позовних вимог Комишанської селищної ради Комсомольського району м. Херсона до ОСОБА_2 про припинення права користування земельною ділянкою, у зв`язку з її невикористання за цільовим призначенням відмовлено.
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області по справі № 766/4319/17 від 07.09.2021 р., яке набрало законної сили 08.10.2021 р. скасоване рішення приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Довгань Оксани Іванівни від 18.08.2014 року, індексний номер 15207537 про державну реєстрацію за ОСОБА_6 права власності на земельну ділянку площею 0,08га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 6510166400:02:021:0003, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд скасувати.
З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 29.12.2021 р. щодо земельної ділянки 6510166400:02:021:0003 площею 0,08га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 вбачається реєстрація права власності за ОСОБА_5 на підставі рішення приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Довгань Оксани Іванівни від 18.08.2014 року, індексний номер 15207537.
У статті 328 ЦК України визначено презумпцію правомірності набуття права власності. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Ураховуючи, що відповідно до ст.328 цього Кодексу набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт і чи підлягає це право захисту.
Стаття 387 ЦК України визначає, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Зазначений засіб захисту права власності застосовується в тому випадку, коли власник фактично позбавлений можливості володіти й користуватися належною йому річчю, тобто коли річ незаконно вибуває з його володіння.
Позивачем за віндикаційним позовом може бути неволодіючий власник (фізичні і юридичні особи, держава і територіальні громади в особі уповноважених ними органів). Водночас законодавство надає право звертатися з вимогами про витребування майна з чужого незаконного володіння не лише власникам, а й іншим особам, у яких майно власника перебувало у законному володінні за відповідною правовою підставою («титулом»).
Відповідачем за віндикаційним позовом має бути незаконний володілець майна власника, який може і не знати про неправомірність свого володіння та утримання такого майна. При цьому, незаконними володільцями вважаються як особи, які безпосередньо неправомірно заволоділи чужим майном, так і особи, які придбали майно не у власника, тобто у особи, яка не мала права ним розпоряджатися.
Таким чином, предмет віндикаційного позову становить вимога неволодіючого майном власника до незаконно володіючого цим майном невласника про повернення індивідуально-визначеного майна з чужого незаконного володіння.
Таким чином, в силу суті віндикаційного позову, лише власник майна може витребувати його від незаконно володіючої цим майном особи.
Отже, відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України, власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому, суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в ч. 1 ст. 388 ЦК України.
До вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК) відносяться усі випадки, коли майно вибуло з володіння поза волею власника (або законного володільця).
За висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними, зокрема, у пункті 72 постанови від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц та пункті 100 постанови від 18 січня 2023 року у справі № 488/2807/17, визначальним критерієм для розмежування віндикаційного та негаторного позовів є відсутність або наявність у позивача володіння майном; відсутність або наявність в особи володіння нерухомим майном визначається виходячи з принципу реєстраційного підтвердження володіння; особа, до якої перейшло право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі правоможності власника, включаючи право володіння.
У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю).
Якщо позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, то належним способом захисту може бути позов про витребування нерухомого майна, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру прав.
Рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого володіння є підставою для внесення запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно незалежно від того, чи таке витребування відбувається у порядку віндикації (статті 387-388 ЦК України), чи у порядку, визначеному для повернення майна від особи, яка набула його за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (статті 1212-1215 ЦК України), чи у порядку примусового виконання обов`язку в натурі (пункт 5 частини другої статті 16 ЦК України).
Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України.
Таким чином, власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача.
Для витребування майна оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюга договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, визнання права власності на спірне майно не є ефективним способом захисту прав.
Позивач є неволодіючим власником, який прагне повернути своє право власності з чужого незаконного володіння, за таких обставин, суд погоджується з обраним позивачем способом захисту шляхом звернення до суду з віндикаційним позовом.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 14 Конституції України передбачено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Згідно з ч. 1 ст. 3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, зокрема статтею 1 Першого протоколу до неї (1952 року), передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Частиною першою статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно із ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Отже, за загальним правилом саме власнику належить правоможність вчинення правочинів, спрямованих на розпорядженням його майном.
Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Обраний позивачем спосіб захисту цивільного права, має призводити до захисту порушеного чи оспорюваного права або інтересу.
Згідно зі ст. 387 ЦК України власник має право витребувати майно із чужого незаконного володіння.
Відповідно до ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо згідно зі статтею 388 цього Кодексу майно не може бути витребувано у нього.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі ч. 1 ст. 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. За змістом ст. 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею.
Вимогами ч. 3 ст. 388 ЦК України також визначено, що у разі, якщо майно було набуто безпідставно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право його витребувати у добросовісного набувача у всіх випадках.
Власник не втрачає право володіння нерухомим майном у зв`язку з державною реєстрацією права власності за іншою особою, якщо остання не набула права власності.
Натомість ця особа внаслідок реєстрації за нею права власності на нерухоме майно стає фактичним володільцем останнього, але не набуває право володіння, допоки право власності зберігається за попереднім володільцем.
Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був позбавлений незаконно. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю).
Пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» установлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Реєстрація права власності на нерухоме майно є лише офіційним визнанням права власності з боку держави.
Сама державна реєстрація права власності за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права власності, але створює спростовну презумпцію права власності такої особи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17).
Таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване в цьому реєстрі за відповідачем (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2023 у справі № 362/2707/19, Постанова ВС від 23 листопада 2021 року, справа № 359/3373/16-ц).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2023 у справі № 373/326/17 вказала, що набуття особою володіння нерухомим майном полягає у внесенні запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за цією особою.
За висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними, зокрема, у пункті 72 постанови від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц та пункті 100 постанови від 18 січня 2023 року у справі № 488/2807/17, визначальним критерієм для розмежування віндикаційного та негаторного позовів є відсутність або наявність у позивача володіння майном; відсутність або наявність в особи володіння нерухомим майном визначається виходячи з принципу реєстраційного підтвердження володіння; особа, до якої перейшло право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі правоможності власника, включаючи право володіння.
Якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Метою такого позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був позбавлений.
У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно.
Рішення суду про витребування з володіння відповідача нерухомого майна є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно.
Згідно ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності в останнє, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призведе до ефективного захисту прав позивача, який є власником спірних земельних ділянок.
Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні.
Рішення в повному обсязі складене 18 травня 2026 року.
На підставі викладеного та керуючись ст. 387, 388 ЦК України, ст. 7, 10, 11, 12, 13, 76, 81, 141, 158, 258, 259, 263-265, 268, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов Херсонської міської ради Херсонської області до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Департаменту адміністративних послуг Херсонської міської ради Херсонської області про витребування майна з чужого незаконного володіння задовольнити.
Витребувати у ОСОБА_1 на користь територіальної громади міста Херсона в особі Херсонської міської ради Херсонської області площею 0,08га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 6510166400:02:021:0003, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. 
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Херсонської міської ради Херсонської області судові витрати в розмірі 2270,00 грн.
Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою. відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України до Херсонського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення. Якщо повне рішення не були вручено у день його складення, позивач має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження у випадку подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Херсонського апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Сторони по справі.
Позивач: Херсонська міська рада Херсонської області код ЄДРПОУ 26347681, місцезнаходження: м.Херсон, пр-т Незалежності, 37.
Відповідач: ОСОБА_7 РНОКПП НОМЕР_1 останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_2 
Третя особа: ОСОБА_2 РНОКПП невідоме місце проживання: АДРЕСА_3 
Третя особа: Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Департаменту адміністративних послуг Херсонської міської ради місцезнаходження: м.Херсон, пр-т Незалежності, 37.

Суддя	О. В. Ус