Справа № 697/859/26 
Провадження № 1-кп/697/165/2026 

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2026 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді – ОСОБА_1 ,
за участю секретаря с/з – ОСОБА_2 ,
прокурора – ОСОБА_3 ,
обвинуваченого – ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Каневі Черкаської області кримінальне провадження №12026250340000053 від 13.02.2026 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сахнівка Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою спеціальною освітою, неодруженого, тимчасово непрацюючого, раніше судимого Канівським міськрайонним судом Черкаської області 02.04.2025 за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі з встановленням іспитового строку терміном на 1 рік,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1, ч. 2 ст. 307 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи особою, яка перебуває на обліку у лікаря нарколога Комунального некомерційного підприємства «Канівська багатопрофільна лікарня» з 2022 року, як наркозалежна, перебуваючи на замісній підтримуючій терапії, 13.02.2026, близько 08 год. 30 хв. отримав у Комунальному некомерційному підприємстві «Канівська багатопрофільна лікарня» згідно листа призначень таблетки «Метадон-ЗН», які містять в своєму складі наркотичний засіб – метадон, після чого всупереч Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», цього ж дня, близько 09 год. 00 хв., знаходячись поряд з Комунальним некомерційним підприємством «Канівська багатопрофільна лікарня» за адресою: вул. Успенська, 15А, в м. Канів Черкаського району Черкаської області, переслідуючи мету незаконного збуту наркотичного засобу, умисно збув 2 таблетки, які містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено – «Метадон», загальною масою 0,045 г, шляхом продажу за грошові кошти в сумі 200 грн., ОСОБА_5 , якому було доручено проведення оперативної закупки наркотичного засобу.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 307 КК України – незаконний збут наркотичних засобів.
Він же, ОСОБА_4 , будучи особою, яка перебуває на обліку у лікаря нарколога Комунального некомерційного підприємства «Канівська багатопрофільна лікарня» з 2022 року, як наркозалежна, та знаходячись на замісній підтримуючій терапії, 05.03.2026, близько 08 год. 30 хв. отримав у Комунальному некомерційному підприємстві «Канівська багатопрофільна лікарня» згідно листа призначень таблетки «Метадон-ЗН», які містять в своєму складі наркотичний засіб – метадон, після чого всупереч Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», цього ж дня, близько 09 год. 20 хв., знаходячись поряд з Комунальним некомерційним підприємством «Канівська багатопрофільна лікарня» за адресою: вул. Успенська, 15А, в м. Канів Черкаського району Черкаської області, переслідуючи мету незаконного збуту наркотичного засобу, умисно збув 4 таблетки, 2 з яких містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено – «Метадон», загальною масою 0,044 г, шляхом продажу за грошові кошти в сумі 400 грн., ОСОБА_6 , якому було доручено проведення оперативної закупки наркотичного засобу.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України – незаконний збут наркотичних засобів вчинений повторно.
Він же, ОСОБА_4 , на початку 2025 року, більш точної дати не встановлено, перебуваючи за адресою: вул. Корчаки, 7, в м. Канів Черкаського району Черкаської області, незаконно безоплатно придбав у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , один корпус бойової осколкової ручної гранати РГД-5, який є корпусом ручної бойової наступальної осколкової гранати РГД-5, що споряджений зарядом бризантної вибухової речовини нормальної потужності – тротилом масою 100-115 грамів, який придатний для здійснення вибуху. У подальшому, без передбаченого законом дозволу переніс корпус гранати РГД-5 на вул. Золотоніська в м. Канів Черкаського району Черкаської області, де заховав на пустирі поруч із Канівським судноплавним шлюзом, де незаконно зберігав. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 , 04.03.2026 забрав із схованки корпус бойової гранати РГД-5 та зберігав його при собі до часу виявлення та вилучення працівниками поліції під час затримання та проведення особистого обшуку 05.03.2026 по вул. Успенська, 25 в м. Канів Черкаського району Черкаської області.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України – незаконне придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1, ч. 2 ст. 307 КК України визнав повністю за обставин вказаних у обвинувальному акті, у скоєному щиро розкаюється та просить суворо не карати. Зазначив, що він є наркозалежною особою і перебуває на обліку у лікаря нарколога з 2022 року. 13.02.2026, в ранковий час, він отримав у КНП «Канівська багатопрофільна лікарня» таблетки «Метадон» та цього ж дня, перебуваючи біля лікарні, збув невідомій особі пару таблеток «Метадон» за грошові кошти в сумі 200 грн.. Також, 05.03.2026, в ранковий час, він отримав у лікарні таблетки «Метадон» та цього ж дня, перебуваючи біля лікарні збув невідомій особі 4 таблетки, 2 з яких містять у своєму складі наркотичний засіб «Метадон» за грошові кошти в сумі 400 грн.. Крім того, на початку 2025 року безоплатно придбав у ОСОБА_7 один корпус бойової осколкової ручної гранати РГД-5, який в подальшому переніс та заховав біля шлюзу, де й зберігав. Пізніше, 04.03.2026 забрав із схованки корпус бойової гранати РГД-5 та зберігав його при собі до моменту вилучення працівниками поліції під час затримання та проведення особистого обшуку 05.03.2026.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, які вважають, що вказане кримінальне провадження доцільно розглянути відповідно до частини 3 статті 349 КПК України, суд відповідно до частини 3 статті 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження всіх доказів стосовно обставин справи, що підтверджують вину обвинуваченого та ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, які характеризують особу обвинуваченого.
При цьому, суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст таких обставин і не має сумнівів у добровільності їх позиції.
Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.
Крім того, дане рішення повністю узгоджується з вимогами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими, суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), Series А, заява № 25, від 18 січня 1978 року, пункт 161, та «Коробов проти України», заява № 39598/03, від 21 липня 2011 року, пункт 65, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Будь-яких вагомих, достовірних доказів, які надають розумні підстави сумніватися у доведеності вини ОСОБА_4 у судовому засіданні не здобуто.
При цьому, суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст таких обставин і не має сумнівів у добровільності їх позиції.
Також суд роз`яснив, що учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Оцінюючи показання обвинуваченого, надані ним у судовому засіданні, суд вважає, що пред`явлене обвинувачення ОСОБА_4 доведено.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує:
- по епізоду збуту наркотичних засобів в лютому 2026 року ОСОБА_5 – за ч. 1 ст. 307 КК України, як незаконний збут наркотичних засобів;
- по епізоду збуту наркотичних засобів в березні 2026 року ОСОБА_6 – за ч. 2 ст. 307 КК України, як незаконний збут наркотичних засобів вчинений повторно;
- по епізоду придбання, носіння та зберігання корпусу бойової осколкової ручної гранати РГД-5, який придатний для здійснення вибуху – за ч. 1 ст. 263 КК України, як незаконне придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно з приписами ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів та скоєні умисно, дані на особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, перебуває на обліку у лікаря-нарколога КНП "Канівська багатопрофільна лікарня" Канівської міської ради Черкаської області та перебуває на замісній підтримуючій терапії з 11.05.2022, до лікаря-психіатра КНП "Канівська багатопрофільна лікарня" Канівської міської ради Черкаської області не звертався, групи інвалідності не має.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , передбачені ст. 66 КК України, є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Відповідно до вимог КК України, покарання, призначене судом, має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень.
Суд, враховуючи зазначені вище обставини, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , вважає за доцільне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції статей, за якими він обвинувачується: за ч. 1 ст. 263 КК України – у виді позбавлення волі, за ч. 1 ст. 307 КК України – у виді позбавлення волі, за ч. 2 ст. 307 КК України – у виді позбавлення волі з конфіскацією майна та із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України – за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Крім цього, судом також встановлено, що вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02.04.2025 у справі №697/440/25 ОСОБА_4 був засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік.
Так, кримінальні правопорушення за даним вироком ОСОБА_4 вчинив у лютому-березні 2026 року, тобто після ухвалення вироку Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02.04.2025.
Положеннями ч. 3 ст. 78 КК України встановлено, що у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 КК України.
Згідно ч.ч. 1 та 4 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 71 КК України, приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за попереднім вироком, є обов`язком суду, який призначає покарання за сукупністю вироків. У разі вчинення нового кримінального правопорушення в період іспитового строку при звільненні від відбування покарання з випробуванням невідбутою частиною покарання є раніше призначене покарання в його повному обсязі, за винятком строку попереднього ув`язнення.
Таким чином, враховуючи, що обвинуваченого ОСОБА_4 вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02.04.2025 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік і в період іспитового строку при звільненні від відбування покарання з випробуванням вчинив нові кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 263, ч. 1, ч. 2 ст. 307 КК України, суд застосовує правила, передбачені ст.ст. 71, 72 КК України, та до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Також суд враховує, що відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами покарання» у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 14.09.2021 (справа № 127/25037/17), яким наголошено, що в разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням суперечить точному змісту кримінального закону.
Таким чином, враховуючи вказані обставини, відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, згідно якої особі, що скоїла кримінальне правопорушення повинно бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, суд вважає, що з урахуванням даних, що характеризують обвинуваченого, та інших обставин справи, ОСОБА_4 необхідно визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 71 КК України, яке слід відбувати реально, оскільки інші види покарання не будуть мати впливу на його виправлення, і саме в такому випадку буде досягнута передбачена ч. 2 ст. 50 КК України мета покарання. Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.
Підстав для застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані.
Запобіжний захід – тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу зміні не підлягає.
Початок строку відбування покарання обвинуваченому слід обчислювати з дня набрання вироком законної сили, оскільки згідно з ч. 1 ст. 17 КПК України, особа не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде встановлено обвинувальним вироком, тобто покарання може бути призначене лише з моменту ухвалення судом обвинувального вироку та набрання ним законної сили.
Суд вважає за необхідне на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати обвинуваченому ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення на один день позбавлення волі.
Питання речових доказів у справі підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати по кримінальному провадженню за проведення судових експертиз необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави.
Цивільний позов по кримінальному провадженню відсутній.
Керуючись ст.ст. 349, 369-371, 373-374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1, ч. 2 ст. 307 КК України та призначити йому покарання:
за ч. 1 ст. 263 КК України – у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;
за ч. 1 ст. 307 КК України – у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;
за ч. 2 ст. 307 КК України – у виді 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією майна;
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією майна.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02.04.2025 у справі №697/440/25 за яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років 1 (один) місяць з конфіскацією майна.
Запобіжний захід – тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 залишити без змін до вступу вироку в законну силу.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, у строк відбування покарання ОСОБА_4 зарахувати строк його попереднього ув`язнення, починаючи з часу фактичного затримання з 05.03.2026 по день набрання вироком законної сили, із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.
Речові докази у кримінальному провадженні:
- одноразовий медичний шприц об`ємом 10 мл, в носику якого знаходяться залишки речовини бурого кольору, голка в захисному чохлі, розпакована пуста скляна колба з-під лікарського засобу димедрол об`ємом 1 мл, листок призначень препаратів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які отримують лікування в стаціонарних або амбулаторних умовах і виконання цих призначень № 650 на ім`я ОСОБА_4 , 12 ампул лікарського засобу димедрол 1 мл, два блістера з-під лікарського засобу «Метадон-ЗН» з 7 таблетками вказаного лікарського засобу, які передані до кімнати зберігання речових доказів ВП № 1 Черкаського РУП – знищити;
- грошові кошти в сумі 250 грн., купюрами номіналом 100 грн. одна шт. УН 6365742, 100 грн. АП 1834561 та 50 грн. КЄ 0705562, які передані на зберігання до ячейки уповноваженого ГУНП в Черкаській області банку філії АТ «Укргазбанк» м. Черкаси – повернути до Головного управління Національної поліції в Черкаській області;
- наркотичний засіб метадон в кількості 0,044 та 0,045 грам відповідно, які передані до кімнати зберігання речових доказів ВП № 1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області – знищити;
- залишки корпусу бойової гранати типу РГД-5, які передані до кімнати зберігання речових доказів ВП № 1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області – знищити.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати по кримінальному провадженню за проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів №СЕ-19/124-26/3020-НЗПРАП від 23.03.2026 – 2228 грн. 50 коп.; судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів №СЕ-19/124-26/2633-НЗПРАП від 06.03.2026 – 2228 грн. 50 коп.; судової вибухо-технічної експертизи №СЕ-19/124-26/2727-ВТХ від 17.03.2026 – 1782 грн. 80 коп., а всього на загальну суму 6 239,80 грн. (шість тисяч двісті тридцять дев`ять гривень, 80 копійок).
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Черкаського апеляційного суду через Канівський міськрайонний суд Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. 

Головуючий ОСОБА_1