П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/19985/25	

Перша інстанція: суддя Скупінська О.В.,
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі: головуючої судді – Шевчук О.А.,
суддів: Бойка А.В., Єщенка О.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИЛА:
У червні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції із позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2024 по 31.03.2025 включно, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 із застосуванням березня 2018 року, як місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення, за період з 01.01.2024 по 31.03.2025 включно, із застосуванням березня 2018 року, як місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44, із врахуванням раніше виплачених сум;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення, допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2018 - 2024 роки, грошової компенсація за невикористані календарні дні основної відпустки за 2024, 2025 роки, додаткової соціальної відпустки на дітей за 2021-2025 роки та одноразової грошової допомоги при звільненні із служби з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення, допомоги для вирішення соціально-побутових питань виплаченої у 2018 – 2024, грошової компенсація за невикористані календарні дні основної відпустки за 2024 рік у кількості 30 днів, за 2025 рік у кількості 10 днів , додаткової соціальної відпустки на дітей за 2021-2025 роки у кількості 50 діб та одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 , грошової компенсація за невикористані календарні дні основної відпустки за 2024, 2025 роки, додаткової соціальної відпустки на дітей за 2021-2025 роки при звільненні із служби з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової компенсація за невикористані календарні дні основної відпустки за 2024 рік у кількості 30 днів, за 2025 рік у кількості 10 днів , додаткової соціальної відпустки на дітей за 2021-2025 роки у кількості 50 діб з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення місячного грошового забезпечення сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2026 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення, допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік, без урахування у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення, допомоги для вирішення соціально-побутових питань виплаченої у 2022 році, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 надала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову та прийняти нову постанову по справі, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Мотивуючи свою позицію апелянт зазначає, що зміна тарифних ставок (окладів) військовослужбовців відбулась лише з 01.03.2018 у зв`язку з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", якою затверджено нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу. Подальшої зміни не відбувалось.
Апелянтка вважає, що індексація грошового забезпечення позивача за період 01.01.2024 по 31.03.2025 включно підлягає обчисленню з урахуванням базового місяця, що відповідає місяцю зміни тарифних ставок (окладів) військовослужбовців, тобто березня 2018 року. 
Апелянтка вказує, що відповідно до статті 39 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з 1 січня 2024 року, а тому, на її переконання у 2024 році право на проведення індексації заробітної плати працівників поновлюється, у зв`язку з чим вона вважає, що суд першої інстанції, зробив помилкові висновки, що Позивач у спірний період не має право на отримання індексації грошового забезпечення з урахуванням того, що саме березень 2018 року є базовими місяцями для нарахування індексації грошового забезпечення позивача.
Відповідач своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Відповідно до частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 в період з 21.08.2018 по 01.05.2025 проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної Гвардії України, що підтверджується копією витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) від 01.05.2025 №123, яким припинено (розірвано) контракт про проходження військової служби та виключено із списків військової частини та всіх видів забезпечення.
Згідно вказаного наказу, щорічну основну відпустку за 2024 рік не використала у кількості 30 календарних днів.
Щорічну основну відпустку за 2025 рік не використала у кількості 10 календарних днів.
Додаткову соціальну відпустку на дітей за 2021-2025 рік не використала у кількості 50 календарних днів.
Виплатити компенсацію за невикористані 30 календарних днів щорічної основної відпустки за 2024 рік.
Виплатити компенсацію за невикористані 10 календарних днів щорічної основної відпустки за 2025 рік.
Виплатити компенсацію за 50 календарних днів додаткової соціальної відпустки на дітей за період з 2021 по 2025 рік.
Допомога для оздоровлення за 2025 рік виплачувалась.
Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік передбачена Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, затвердженої наказом МВС від 15 березня 2018 року № 200, не виплачувалась.
Згідно з Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, затвердженої наказом МВС від 09.04.2025 № P-72 виплатити премію за 01 травня 2025 року в розмірі 530% відсотків від посадового окладу.
У відповідь на адвокатський запит військова частина НОМЕР_1 листом №2/3/58/12-685-вн-2025 від 17.05.2025 повідомили, що ОСОБА_1 під час проходження нею військової служби у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України та під час звільнення проводились нарахування та виплати належного їй розміру грошового забезпечення в повному обсязі, відповідно до чинного законодавства України. Обіймав посаду командира взводу за 7 тарифним розрядом. Базовий місяць для розрахунку індексації березень 2018 року.
При звільненні з військової служби громадянці ОСОБА_1 відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого Постановою КМУ від 16 березня 2016 року № 178 була нарахована компенсація за належне, але неотримане речове майно в сумі 38 742 грн 13 коп., але не виплачена у зв`язку з ненадходженням коштів до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.
Згідно наданого до суду розрахунку грошового забезпечення за травень 2025 року при звільненні, становить:
- посадовий оклад 3000 грн (сума за повний місяць) – фактично відпрацьовано 1 – нараховано травні (після звільнення) 96,77 грн;
- оклад за військове звання 740 грн (сума за повний місяць) – фактично відпрацьовано 1 – нараховано травні (після звільнення) 23,87 грн;
- надбавка за вислугу років (25) 1122 грн (сума за повний місяць) – фактично відпрацьовано 1 – нараховано травні (після звільнення) 36,19 грн;
- надбавка за особливості проходження служби (50%) 2431 грн (сума за повний місяць) – фактично відпрацьовано 1 – нараховано травні (після звільнення) 78,42 грн;
- премія за квітень 2025 року (530%) 15900 грн (сума за повний місяць) – фактично відпрацьовано 31 – нараховано травні (після звільнення) 15900 грн;
- премія за травень 2025 року (530%) 15900 грн (сума за повний місяць) – фактично відпрацьовано 1 – нараховано травні (після звільнення) 512,90 грн;
- індексація – 0 грн;
- компенсація за відпустку 30 к.д. (24р) 23193 грн (сума за повний місяць) – фактично відпрацьовано 30 – нараховано травні (після звільнення) 23193 грн;
- компенсація за відпустку 10 к.д. (24р) 23193 грн (сума за повний місяць) – фактично відпрацьовано 10 – нараховано травні (після звільнення) 7731 грн;
- компенсація за додаткову відпустку на дітей 50 к.д. за період з 2021 по 2025 - 23193грн (сума за повний місяць) – фактично відпрацьовано 50 – нараховано травні (після звільнення) 38655 грн.
Відповідно до архівної відомості про нараховане грошове забезпечення за період з січня 2022 року по грудень 2022 року:
- гр. 100 допомога для оздоровлення нарахована у квітні 2022 року у розмірі 14862,50 грн;
- гр. 103 матеріальна допомога для вирішення соц.-побут. питань нарахована у травні 2022 року у розмірі 14862,50 грн;
- гр. 230 додаткова винагорода ПКМУ 168 нарахована у березні 2022 році у розмірі 35357,14 грн, у травні-листопаді 2022 року у розмірі 30000 грн (помісячно), у грудні 2022 року у розмірі 60000 грн.
- гр. 250 індексація нарахована у січні 2022 року у розмірі 563,19 грн, у лютому-березні 2022 року у розмірі 672,35 грн (помісячно), у травні 2022 року у розмірі 913,01 грн, у червні 2022 року у розмірі 1017,21 грн, у липні 2022 року у розмірі 1066,00 грн, у серпні 2022 року у розмірі 0 грн, у вересні-листопаді 2022 року у розмірі 1281,80 грн, у грудні 2022 року у розмірі 2895,63 грн.
Архівна відомість про нараховане грошове забезпечення за період з січня 2023 року по грудень 2023 року:
- гр. 100 допомога для оздоровлення нарахована у квітні 2023 року у розмірі 23465 грн;
- гр. 103 матеріальна допомога для вирішення соц.-побут. питань нарахована у травні 2023 року у розмірі 23465 грн;
- гр. 230 додаткова винагорода ПКМУ 168 нарахована у лютому 2023 році у розмірі 30000 грн, у вересні 2023 року у розмірі 55382,49 грн, у жовтні 2023 року у розмірі 27322,58 грн, у листопаді 2023 року у розмірі 3870,97 грн, у грудні 2023 року у розмірі 8000 грн.
Архівна відомість про нараховане грошове забезпечення за період з січня 2024 року по грудень 2024 року:
- гр. 100 допомога для оздоровлення нарахована у січні 2024 року у розмірі 23465 грн;
- гр. 103 матеріальна допомога для вирішення соц.-побут. питань нарахована у травні 2024 року у розмірі 23465 грн;
- гр. 230 додаткова винагорода ПКМУ 168 нарахована у січні 2024 року у розмірі 5806,45 грн, у лютому 2024 році у розмірі 6774,19 грн, у березні 2024 року у розмірі 5172,41 грн, у квітні 2024 року у розмірі 3870,97 грн, у травні 2024 року у розмірі 4000 грн, у червні 2024 року у розмірі 967,74 грн, у липні 2024 року у розмірі 2000 грн, у серпні 2024 році у розмірі 3870,97 грн, у вересні 2024 року у розмірі 2903,23 грн, у жовтні 2024 року у розмірі 1000 грн, у листопаді 2024 року у розмірі 967,74 грн, у грудні 2024 року у розмірі 7000 грн.
- гр. 250 індексація нарахована у січні-липні 2024 року у розмірі 0 грн, у серпні-листопаді 2024 року у розмірі 130,20 грн (щомісячно), у грудні 2024 року у розмірі 254,35 грн.
Архівна відомість про нараховане грошове забезпечення за період з січня 2025 року по травень 2025 року:
- гр. 100 допомога для оздоровлення нарахована у лютому 2025 року у розмірі 23193 грн;
- гр. 150 грошова компенсація за невик.дні щорічної осн.відпустки нарахована у травні 2025 року у розмірі 38655 грн;
- гр.153 грошова компенсація за дні дод.відпустки, у т.ч. в/с-жінкам, які мають дітей нарахована у травні 2025 року у розмірі 38655 грн;
- гр. 230 додаткова винагорода ПКМУ 168 нарахована у січні 2025 року у розмірі 2903,23 грн, у лютому 2025 році у розмірі 3870,97 грн.
- гр. 250 індексація нарахована у січні-травні 2025 року у розмірі 0 грн.
Позивач, не погоджуючись з такими діями відповідача, звернулася до суду з даним позовом.
Вирішуючи спір суд першої інстанції виходив з того, що з метою визначення у позивача права на індексацію-різницю, слід звернути увагу на те, що матеріали судової справи не містять доказів проходження позивачем у лютому та березні 2018 року військової служби та, відповідно, отримання грошового забезпечення, порівняння якого могло бути підставою для нарахування й виплати йому індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби. Суд звернув увагу, що у даному випадку посадовий оклад позивача, який був призваний 21.09.2018 на військову службу за контрактом, у межах спірного періоду внаслідок законодавчих змін не підвищувався та визначався Постановою № 704, яка вже діяла на момент призначення на посаду. Відтак у позивача не виникло право для нарахування й виплати йому індексації-різниці відповідно до приписів абзацу 4, 6 Порядку № 1078.
Стосовно нарахування та виплати поточної індексації за період з 01.01.2024 по 01.05.2025 суд зазначив, що березень 2018 року як базовий місяць слід застосовувати для нарахування та виплати індексації грошового забезпечення у період з 01.03.2018 по 31.12.2022, однак не у спірний період з 01.01.2024 по 01.05.2025. Тобто, підстав для нарахування позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2024 по 01.05.2025 зі встановленням базового місяця березня 2018 року, немає.
Також, суд дійшов висновку, що позивач хибно вважає, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань має йому бути виплачена у розмірі місячного грошового забезпечення, оскільки вказана матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань повинна бути виплачена не у розмірі місячного грошового забезпечення, а у розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення.
З іншого боку, суд встановив, що відповідачем не надано суду доказів нарахування та виплати грошової допомоги для оздоровлення за 2022 рік та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік, з урахуванням індексації грошового забезпечення, тому суд дійшов висновку про те, що дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачу грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік без урахування індексації грошового забезпечення, є протиправними та задовольнив позов в цій частині вимог. Суд зазначив, що нарахування та виплата спірних сум грошового забезпечення, виплачених сум при звільненні та компенсація втрати частини доходів позивачу має бути проведена відповідачем із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку №44.
Разом з тим, в період 2023 - 2024 роки, оскільки індексація правомірно не була включена до складу місячного грошового забезпечення позивача (не була нарахована у встановленому законом порядку), а тому не може бути включена до бази розрахунку одноразових додаткових виплат (допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань), у зв`язку з чим в цій частині вимог суд відмовив в їх задоволенні.
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За такого правового регулювання, колегія суддів переглядає висновки суду першої інстанції тільки в межах доводів апеляційної скарги та не вступає в обговорення та оцінку судового рішення суду першої інстанції, в тій частині, яка не оскаржена.
Фактично як вже було вище зазначено, в апеляційній скарзі апелянтом лише наводяться доводи щодо бездіяльність відповідача з приводу не нарахування та невиплати позивачу поточної індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2024 по 31.03.2025 з урахуванням березня 2018 року, тому відповідаючи на такі доводи колегія суддів зазначає наступне.
Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до частин першої та другої статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частина третя статті 9 Закону № 2011-XII).
Згідно зі статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 № 2017-III (далі - Закон № 2017-III) з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
Відповідно до статті 19 цього ж Закону № 2017-III державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-XII (далі - Закон № 1282-XII, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до статті 1 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно з положеннями статті 2 Закону № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Відповідно до статті 4 Закону № 1282-XII (у редакції Закону № 911-VIII від 24.12.2015, що діє з 01.01.2016) індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
Підвищення грошових доходів населення, у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін (частина четверта статті 4 Закону № 1282-XII).
Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України (частини друга статті 5 Закону № 1282-XII).
За змістом частини першої статті 9 Закону № 1282-XII індексація доходів громадян повинна проводитися за місцем їх одержання. Так як виплату заробітної плати (грошового забезпечення) здійснюють роботодавці, то і нараховувати індексацію за цим видом доходу також повинні усі без виключення роботодавці.
Частиною четвертою цієї ж статті визначено, що Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Кабінетом Міністрів України прийнято 30.08.2017 постанову № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (надалі - Постанова № 704), яка набрала чинності 01.03.2018 (надалі - Постанова № 704).
Пунктом 2 Постанови № 704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України (частина друга статті 6 Закону № 1282-XII).
Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення (надалі - Порядок № 1078).
Згідно з пунктом 2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
У пункті 4 Порядку № 1078 визначено, що у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.
З 01.12.2015 положення Порядку № 1078 діють із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів».
Внесені зміни, серед іншого, передбачали не лише заміну терміну «базовий місяць» на «місяць підвищення доходу», ці зміни надали іншого значення запровадженому новому терміну із зміною алгоритму визначення такого місяця підвищення.
Згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 26.01.2022 у справі № 400/1118/21, від 20.04.2022 у справі № 420/3593/20 та від 29.11.2021 у справі № 120/313/20-а та від 17.01.2022 у справі № 420/15397/21, від 10.05.2022 у справі № 420/15397/21, з 01.12.2015 діють єдині правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації для всіх працівників, незалежно від дати їхнього прийняття, переведення чи виходу на роботу. Так, з 01.12.2015 відправною точкою для визначення місяця підвищення й початку обчислення індексу споживчих цін (ІСЦ) наростаючим підсумком є місяць останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку обіймає працівник.
Термін «підвищення тарифних ставок (окладів)» для працівників бюджетної сфери за змістом запроваджених нововведень застосовується у розумінні підвищення, що здійснюється відповідно до законодавства, а не у розумінні підвищення тарифної ставки (окладу) кожному працівнику індивідуально (зокрема, у зв`язку з призначенням на посаду чи переведенням на іншу посаду), як це було передбачено попереднім механізмом індексації. Тобто, за новими правилами місяць підвищення тарифних ставок (окладів) для кожного окремого працівника не визначається індивідуально.
Щодо «фіксованої» суми індексації, то слід зазначити, що у період існування спірних правовідносин Закон № 1282-XII і Порядок № 1078 такого поняття не містили. Вказаний термін фігурував у Додатку 4 до Порядку № 1078 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13.06.2012 № 526, де були наведені приклади обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації. Проте, Постановою № 1013 цей Додаток був викладений у новій редакції і з 01.12.2015 у ньому, як і в цілому Порядку №1078, поняття фіксованої суми індексації не згадується.
Між тим, з 01.12.2015 в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 по суті йде мова про поняття індексації - різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.
Абзаци 3, 4, 5 пункту 5 Порядку №1078 у редакціях, які застосовувалися з 01.12.2015 до 01.04.2021, передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме:
сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3);
сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4).
у разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру (абзац 5).
Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку № 1078 додатково указує, що ця сума індексації - різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.
Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 дає підстави зробити висновок, що нарахування й виплата індексації-різниці має щомісячний фіксований характер, гарантується законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.
Як зазначалося раніше Верховним Судом Постановою № 704 (у редакції постанови КМУ від 21.02.2018 №103), яка набрала чинності з 01.03.2018, затверджено нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21 (з урахуванням ухвали від 30.03.2023 про виправлення описки), від 29.03.2023 у справі № 380/5493/21, від 06.04.2023 у справі №420/11424/21, від 12.04.2023 у справі № 420/6982/21 з подібними правовідносинами, з урахуванням того факту, що 01.03.2018 набрала чинності Постанова № 704, та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку № 1078 березень 2018 року став місяцем підвищення доходу військовослужбовців, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.
З огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку № 1078 військовослужбовець має право на отримання суми індексації - різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року. Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.
У цих справах Верховний Суд внаслідок системного і цільового способу тлумачення абзаців 3, 4 Порядку № 1078 дійшов висновку, що у березні 2018 року, як місяці підвищення доходу військовослужбовця відповідачу належало вирішити питання, чи має останній право на отримання індексації - різниці, а якщо так, то у якій сумі.
Щодо кола обставин, які належить з`ясувати для правильного застосування абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078, Верховний Суд зазначив, що для їхнього застосування суд повинен встановити: розмір підвищення доходу позивача у березні 2018 року (А); суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б); чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).
Розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення у лютому 2018 року.
В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункт 5 Порядку №1078).
Сума можливої індексації грошового забезпечення у березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку №1078).
Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації - різниці до чергового підвищення тарифних ставок (посадових окладів) або до дати звільнення зі служби.
Як уже зазначалося, у такому випадку відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 сума індексації - різниці у березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).
З урахуванням вищевикладеного та актуальної та сталої правової позиції Верховного Суду, сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року складає 1762 грн*253,30%= 4 463,15 грн.
За висновком Верховного Суду, викладеному у постановах від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21, від 29.03.2023 у справі № 380/5493/21, від 06.04.2023 у справі № 420/11424/21, від 12.04.2023 у справі № 560/13302/21, від 20.04.2023 у справі № 320/8554/21, від 03.05.2023 у справі № 160/10790/22 та від 22.06.2023 у справі № 520/6243/22, право на отримання індексації грошового забезпечення у фіксованій величині виникло саме у зв`язку зі змінами посадових окладів військовослужбовців з 01.03.2018 на підставі Постанови № 704, та виходячи із приписів абзаців 4, 6 Порядку № 1078, з березня 2018 року, останні мали право на перерахунок індексації грошового забезпечення, з урахуванням особливостей, запроваджених указаними нормами Порядку № 1078.
Натомість за обставин цієї справи, посадовий оклад позивача, який був зарахований з 21.09.2018 на всі види забезпечення при ВЧ НОМЕР_1 , у межах спірного періоду внаслідок законодавчих змін не підвищувався та визначався постановою № 704, яка вже діяла на момент призначення останнього у вересні 2018 року на посаду.
Оскільки у лютому та у березні 2018 року, тобто на час набрання чинності постанови № 704, позивач не проходив військову службу, підвищення його посадового окладу не відбулось.
Право на отримання індексації-різниці, виходячи із суми можливої індексації 4 463,15 грн, мали ті військовослужбовці, які проходили військову службу щонайменше у лютому 2018, отримували грошове забезпечення на підставі постанови №1294, і за наслідками набрання чинності постанови № 704 з 01 березня 2018 року загальний грошовий дохід яких не збільшився.
Оскільки у позивача відсутній розмір доходу за лютий 2018 і березень 2018 на військовій службі, відсутня і можливість настання такої обставини, що розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.
Викладене виключає право позивача на нарахування індексації-різниці грошового забезпечення.
Отже, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що у позивача не виникло права для нарахування й виплати йому індексації-різниці відповідно до приписів абзацу 4, 6 Порядку № 1078.
Під час розгляду справи колегією суддів враховані правові висновки, які викладені у постанові Верховного Суду від 04 квітня 2024 року у справі №160/2481/23.
Також, що стосується позовних вимог в частині не нарахування та невиплати позивачу поточної індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2024 по 31.03.2025 колегія суддів зазначає наступне.
Пунктом 3 розділу Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» було зупинено на 2023 рік дію, зокрема, Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Вказаний пункт Закону є чинним та неконституційним не визнавався, а тому за період з 01.01.2023 р. по 31.12.2023 р. у позивача відсутнє право на отримання щомісячної індексації – різниці, проте суд першої інстанції не звернув увагу на зазначені обставини, тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині слід залишити без задоволення.
Що стосується 2024 року, колегія суддів звертає увагу, що статтею 39 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09.11.2023 №3460-IX установлено, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з 1 січня 2024 року.
Отже, якщо приріст індексу споживчих цін (коефіцієнт індексації) обчислюється з 01.01.2024, то в силу вимог пункту 5 Порядку №1078 приріст розраховується з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення, тобто таким місяцем є грудень 2023 року.
Індексація грошових доходів проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103%.
Порядком №1078 визначено, що індекс споживчих цін обчислюється Державною службою статистики України і публікується в офіційних періодичних виданнях не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним.
Індекси споживчих цін опубліковані Державною службою статистики України в газеті «Урядовий кур`єр» та становили (по відношенню до попередніх місяців): за січень - 100,4% (дата опублікування 13.02.2024); за лютий - 100,3% (12.03.2024); за березень - 100,5% (11.04.2024); за квітень - 100,2% (14.05.2024); за травень - 100,6% (12.06.2024).
У червні 2024 року по відношенню до травня 2024 року індекс споживчих цін становив 102,2%, за період січень-червень 2024 року - 104,3% (дата опублікування 12.07.2024).
Так, наростаючим підсумком індекс споживчих цін у період з січня по червень 2024 року перевищив 103% лише в червні 2024 року і склав 104,3%. До червня 2024 року перевищення індексом споживчих цін показника 103% не було.
Відповідно до пункту 1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Місяцем, в якому офіційно опублікований індекс споживчих цін за червень 2024 року, є липень 2024 року, тобто, підвищення заробітної плати військовослужбовця у зв`язку з її індексацією повинно здійснитись у серпні 2024 року.
За наведеного слідує, що починаючи з січня по липень 2024 року індексація військовослужбовців не проводилася, адже не було перевищення порогу індексації 103% відповідно до даних Державної служби статистики України.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про відсутність зі сторони відповідача протиправних дій. Отже, в цій частині позовні вимоги також не підлягають задоволенню.
Щодо 2025 року, то статтею 34 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» від 19.11.2024 №4059-IX установлено, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з січня 2025 року, який приймається за 1 або 100 відсотків. Сума індексації, яка склалася у грудні 2024 року, у січні 2025 року не нараховується.
Отже, у січні 2025 року позивачу правомірно не нараховувалась індексація грошового забезпечення.
Індексація грошових доходів проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103%.
Аналізуючи офіційні дані, що містяться у Зведеній таблиці індексів споживчих цін за період з 2000 по 2025 роки, можна стверджувати, що у 2025 році показник інфляції не досягнув рівня, необхідного для перевищення встановленого порога індексації у 103%.
Тобто, підстав для нарахування позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2024 по 31.03.2025 відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 не має.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, та не містять аргументів яким би не була надана оцінка судом першої інстанції. В свою чергу, щодо решти позовних вимог, в задоволенні яких було відмовлено судом, колегія суддів не надає оцінку рішенню суду першої інстанції, оскільки такі вимоги є похідними вимогами та залежать від вирішення питання щодо нарахування індексації позивачу в оскаржуваний період з 01.01.2024 по 31.03.2025. 
Також, суд встановив, що судом першої інстанції не було надано оцінку позовним вимогам щодо перерахунку та виплату грошової компенсація за невикористані календарні дні основної відпустки за 2024 рік у кількості 30 днів, за 2025 рік у кількості 10 днів , додаткової соціальної відпустки на дітей за 2021-2025 роки у кількості 50 діб з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення місячного грошового забезпечення сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168, позивачем в апеляційній скарзі також не наведено жодних мотивів з цього приводу, тому колегія суддів діючи в межах положень ст. 308 КАС України, залишає зазначене питання поза увагою.
Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерела права.
Зокрема, у пункті 23 рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України» суд зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.
Колегія суддів вважає, що надала відповідь на ключові доводи апеляційної скарги та не вбачає підстав для її задоволення.
Відповідно до вимог статті 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Оскільки суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2026 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України

Головуюча суддя О. А. Шевчук 

суддя А. В. Бойко

суддя О. В. Єщенко