Єдиний унікальний номер 341/938/26 
Номер провадження 2/341/839/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
29 червня 2026 року місто Галич
Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді Мергеля М. Р. розглянув заочно у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика»» до  ОСОБА_1 про стягнення коштів.
УСТАНОВИВ
Представниця Міньковська А. В. в інтересах ТзОВ «Фінансова компанія «Позика»» звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів.
У позові просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитним договором від 12.11.2021 № 84636024 у розмірі 10650,0 грн та судові витрати. 
Позовна заява обґрунтована тим, що відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання за кредитним договором від 12.11.2021 № 84636024, у зв`язку з чим у нього виникла загальна заборгованість на суму 10650,0 грн, з яких: 3000,0 грн розмір заборгованості за тілом кредиту, 7650,0 грн розмір заборгованості за процентами.
Ухвалою суду від 29.05.2026 цю справу прийнято до провадження і призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 24.06.2026. У судове засідання 24.06.2026 сторони не з`явились.
Представник позивача у позовній заяві просить справу розглядати без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з`явився, хоч про день, час та місце розгляду справи вважається повідомленим належним чином відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Ухвалу про відкриття провадження з датою судового засідання надіслано на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача, яка повернулась до суду у зв`язку з відсутністю відповідача за цією адресою. 
Водночас до позову долучено докази надсилання відповідачу копії позовної заяви з додатками за адресою його зареєстрованого місця проживання.
Таким чином, відповідач вважається належним чином повідомленим. Проте, своїм правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався, жодних заяв чи клопотань до суду не надсилав. Ходом розгляду справи не цікавився. У судове засідання не прибув.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З огляду на приписи ст. ст. 223, 280 ЦПК України суд прийняв рішення про заочний розгляд справи, оскільки відповідач вважається повідомленим належним чином про судове засідання, причини неявки суду не повідомив, відзив не подав, заяв чи клопотань про відкладення судового засідання не подавав, а представник позивача не заперечує щодо заочного розгляду справи.
Відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без участі сторін, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків.
12.11.2021 між ТзОВ «Фінансова компанія «Ірбіс»» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту № 84636024 (далі – Кредитний договір, Договір) (а. с. 8-13).
Відповідно до п. 3.1 Договору за цим Договором товариство надає кредит клієнту у розмірі 3000,0 грн.
Згідно з п. 3.2 Договору клієнт може скористатись пільговим періодом та отримати пільгову процентну ставку (знижку) на умовах, визначених п. п. 3.2.1, 3.2.2 цього Договору: п. 3.2.1 пільговий період 30 календарних днів з 12.11.2021 до 12.12.2021, процентна ставка 2,5 %, п. 3.2.2 стандартний період 60 календарних днів з 13.12.2021 до 10.02.2022, процентна ставка 3 % 
Кредитний договір підписано від імені ОСОБА_1 електронним підписом 455778, що підтверджує прийняття відповідачем відповідних умов.
Відповідно до копії довідки від 24.10.2025 ТзОВ «Універсальні платіжні рішення» підтверджує, що між відповідним товариством та ТзОВ «Фінансова компанія «Ірбіс»» укладено договір на переказ коштів від 06.04.2021 № ФК-21/04-21. Відповідно до зазначеного договору успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 12.11.2021 о 21:35 на суму 3000,0 грн, маска картки НОМЕР_1 (а. с. 15).
До матеріалів справи надано розрахунок заборгованості  ОСОБА_1  за Договором від 12.11.2021 № 84636024, відповідно до якого заборгованість становить 10650,0 грн, з яких: 3000,0 грн розмір заборгованості за тілом кредиту, 7650,0 грн розмір заборгованості за процентами (а. с. 16-17).
З указаного розрахунку суд установив, що 12.11.2021 надано кредит у розмірі 3000,0 грн. Протягом періоду з 12.11.2021 до 12.12.2021 (30 днів) відповідачу нараховувались проценти за ставкою 2,5 % відповідно до умов Договору, тобто по 75,0 грн на день. Протягом періоду з 13.12.2021 до 10.02.2022 (60 днів) відповідачу нараховувались проценти за ставкою 3 % відповідно до умов Договору, тобто по 90,0 грн на день. 
Таке нарахування процентів та строк їх нарахування (75,0 грн ? 30 днів + 90,0 грн ? 60 днів = 7650,0 грн) відповідають погодженим сторонами Договору умовам, які відповідач прийняв, частково виконував шляхом отримання коштів та їх використання.
Також, розмір процентної ставки відповідає приписам цивільного законодавства.
01.09.2025 між ТзОВ «Фінансова компанія «Ірбіс»» та ТзОВ «Фінансова компанія «Позика»» укладено договір факторингу № 01092025/01 (далі – Договір факторингу).
Виконання умов Договору факторингу підтверджено копіями акта прийому-передачі реєстру боржників за Договором факторингу від 01.09.2025, витягу з реєстру боржників Договору факторингу.
На підставі Договору факторингу право вимоги за кредитним Договором до відповідача від ТзОВ «Фінансова компанія «Ірбіс»» перейшло до ТзОВ «Фінансова компанія «Позика»».
Надаючи правову оцінку установленим у справі обставинам та спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Згідно з приписами статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Договір підписаний  ОСОБА_1  електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що свідчить про укладання між ТзОВ «Фінансова компанія «Ірбіс»» і відповідачем правочину. Без отримання на мобільний номер телефону відповідача коду, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, без вчинення передбачених Договором і законодавством дій з боку  ОСОБА_1 . Договір не був б укладеним.
Отже, на підставі положень статей 6, 205, 207, 509, 526, 626, 628, 639, 1055 ЦК України, статей 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» та статей 5, 6, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», з урахуванням принципу змагальності та відсутності будь-яких заперечень з боку відповідача, суд дійшов висновку про укладення між ТзОВ «Фінансова компанія «Ірбіс»» та  ОСОБА_1 . Кредитного договору, а також про отримання відповідачем кредитних коштів (тіла кредиту) у розмірі 3000,0 грн.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. 
Згідно з частиною першою та другою статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Так, у Договорі містяться конкретні умови використання коштів, зокрема відсоткові ставки, з якими відповідач  ОСОБА_1  ознайомився і які прийняв шляхом підписання відповідного Договору.
Отже, суд установив, що відповідач був ознайомлений з указаними у вищевказаному Договорі умовами користування кредитними коштами і на них погодився.
Ураховуючи викладене, суд установив, що позов обґрунтований невиконанням з боку  ОСОБА_1  умов Договору від 12.11.2021 № 84636024, у зв`язку з чим у нього виникла загальна заборгованість на суму 10650,0 грн. Така заборгованість складається з: 3000,0 грн – заборгованість за тілом кредиту, 7650,0 грн – заборгованість за процентами.
Розмір заборгованості позивач обґрунтував наданими письмовими доказами: зокрема копією Договору, таблицею обчислення загальної вартості кредиту, розрахунком заборгованості тощо.
Водночас  ОСОБА_1 відзиву, будь-яких пояснень чи доказів, які б спростовували вимоги позову, суду не надав.
З огляду на принцип змагальності та відсутність будь-яких доказів, які б спростовували обґрунтованість позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для їх задоволення.
Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5500,0 грн, суд зазначає наступне.
У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124 св 20) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
З наданих до матеріалів справи доказів вбачається, що витрати на професійну правничу допомогу підтверджуються договором про надання правової допомоги від 02.01.2026 № 39493634/01, укладеним між ТзОВ «Фінансова компанія «Позика» та ФОП ОСОБА_2 , копією Додаткової угодт від 08.05.2026 до договору про надання правової допомоги від 02.01.2026 № 39493634/01, детального опису робіт (наданих послуг), виконаних Лівак І. М., необхідних для надання правничої допомоги. 
Відповідно до частини 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, які викладено в пунктах 33-34, 37 додаткової постанови від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19, нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову з урахуванням складності та значення справи для сторін.
У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.11.2023 у справі № 914/2355/21 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Оцінюючи обгрунтованість заяви позивача в контексті положень частини 4 статті 137 ЦПК України, тобто щодо співмірності витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, об`єктивно необхідним на їх виконання, суд дійшов висновку, що заявлена позивачем сума в розмірі 5500,0 грн є необгрунтованою, оскільки не відповідає критеріям співмірності заявленої до стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу позивача з реальним обсягом такої допомоги, часом, витраченим на надання таких послуг, та критерію реальності таких витрат. 
З урахуванням вищевикладеного, враховуючи складність справи, яка є типовою, об`єктивно наданий адвокатом обсяг послуг, затрачений ним час на надання таких послуг, критерій реальності таких витрат та пропорційність складності справи вартості послуг адвоката, не співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката із ціною позову (більше 50%), суд вважає за доцільне зменшити їх розмір до 2000,0 грн.
Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір у розмірі 2662,40 грн (а. с. 7).
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, суд, з дотриманням положень частини шостої статті 259, частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання. На виконання вимог частини четвертої статті 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення.
На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 76-81, 128, 141, 178, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 272-274, 279-280, 284, 354, 355 ЦПК України, суд
ухвалив
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика»» до  ОСОБА_1 про стягнення коштів задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика»» заборгованість за Договором від 12.11.2021 № 84636024 у розмірі 10650,0 грн, з яких: 3000,0 грн розмір заборгованості за тілом кредиту, 7650,0 грн розмір заборгованості за процентами.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика»» понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2662,40 грн.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика»» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,0 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга подається учасниками справи до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд судового рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Повний текст рішення складено 29 червня 2026 року.
Учасники:
позивач – товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика»», місцезнаходження: м. Бровари, вул. С. Петлюри, 21/1, Київська область,  код ЄДРПОУ 39493634;
відповідач –  ОСОБА_1 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

  Суддя	Микола МЕРГЕЛЬ