ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2026 року	справа № 461/1123/26	

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравціва О.Р. розглянув у порядку письмового адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанов.
Суть справи.
До Галицького районного суду м. Львова звернувся ОСОБА_1 (далі – позивач) з позовом до Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі – відповідач, Галицький ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – третя особа, ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в якому просить:
- «постанову про відкриття виконавчого провадження №80109139 від 28.01.2026 року та всі наступні постанови в межах виконавчого провадження №80109139, зокрема Постанову про арешт коштів боржника від 28.01.2026 року, Постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 28.01.2026 року, Постанову про стягнення виконавчого збору від 28.01.2026 року, Постанову про виправлення помилки в процесуальному документі від 28.01.2026 року, винесені відносно ОСОБА_1 (ІП НОМЕР_1 ), визнати протиправними та скасувати;
- зобов`язати Галицький ВДВС у місті Львові ЛМУ Міністерства юстиції України (ЄДРПОУ 35009232) повернути ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) безпідставно стягнуті кошти у сумі 5352,83 грн., що були вилучені у межах виконавчого провадження №80109139».
З метою дотримання правил підсудності справ Личаківський районний суд м. Львова ухвалою від 10.02.2026 передав адміністративну справу №461/1123/26 до Львівського окружного адміністративного суду.
Ухвалою суду від 16.03.2025 позовну заяву залишено без руху.
Позивач у встановлений строк недоліки позовної заяви усунув належним чином.
Ухвалою суду від 23.03.2026 відкрито спрощене позовне провадження у судовому засіданні, з викликом сторін. Залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_3 .
У судове засідання 22.04.2026 сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не прибули. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи без участі позивача та представника позивача.
Протокольною ухвалою від 22.04.2026 суд вирішив продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.
Ухвалою суду від 06.05.2026 витребувано від відповідача додаткові докази.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на підставі постанови №М/172/1 від 11.07.2025 ІНФОРМАЦІЯ_4 державним виконавцем відкрито виконавче провадження, в межах якого з позивача здійснено стягнення коштів у сумі 5352,83 грн. Представник позивача вказує, що постанови державного виконавця, які прийняті в межах ВП №80109139 є протиправними, оскільки таке провадження відкрито на підставі виконавчого документа, який пред`явлено поза встановлений законом строк.
Представник позивача подав до суду заяву, в якій вказав, що постанова на підставі, якої неправомірно відкрито виконавче провадження із порушенням строків прийняття виконавчого документа на виконання, визнана протиправною та скасована рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 03.03.2026, яке набрало законної сили 14.03.2026.
Відповідач відзиву на позов у встановлений строк не подав. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (частина 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України).
Відповідач на виконання вимог ухвали суду від 06.05.2026 подав до суду копію матеріалів виконавчого провадження №80109139. Також повідомив, що на момент стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій та виконавчого збору виконавчий документ підлягав до виконання та набрав законної сили.
Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, – через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі (частина 2 статті 262 КАС України).
Суд на підставі позовної заяви, заяви, а також долучених письмових доказів,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 постановою ІНФОРМАЦІЯ_4 №М/172/1 від 11.07.2025 притягнутий до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП. Постановлено накласти штраф у сумі 17000,00 грн, а у разі несплати у встановлений строк – 34000,00 грн.
Державним виконавцем Галицького ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ на підставі постанови ІНФОРМАЦІЯ_4 №М/172/1 винесено 28.01.2026 постанови: про відкриття виконавчого провадження №80109139, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про виправлення помилки у виконавчому документі та про арешт коштів боржника.
Також, державний виконавець 02.02.2026, 03.02.2026 та 06.02.2026 сформував розпорядження №80109139 про необхідність стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів при примусовому виконання виконавчого документа – витрати виконавчого провадження (484 грн та 69 грн), виконавчий збір (2412,72 грн, 900 грн та 87,28 грн).
Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 03.03.2026 у справі №522/1738/26-Е (набрало законної сили 14.03.2026) позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 , третя особа - Галицький ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ, задоволено. Постанову №М/172/1 від 11.07.2025 за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення скасовано. Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 3 статті 210-1 КУпАП - закрито.
Державний виконавець 30.03.2026 прийняв постанову ВП №80109139 про закінчення виконавчого провадження із стягнення з позивача штрафу у розмірі 34000 грн, залишок нестягнутої суми – 32453,55 грн. Також сформовано розпорядження №80109139 про повернення ОСОБА_1 коштів у сумі 2689,82 грн.
Вважаючи постанови державного виконавця протиправними, позивач звернувся до суду.
Вирішуючи спір, суд застосовує такі норми права.
Завданням адміністративного судочинства відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до пункту 4 частини 3 статті 2 КАС України є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження від 02.06.2016 №1404-VIII» (далі – Закон №1404-VIII).
Згідно зі статтею 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) а сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом (пункт 6).
Пунктом 1 статті 5 Закону №1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Відповідно до статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина 1).
Частиною 1 статті 26 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Згідно з приписами статті 12 Закону №1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців (частина 1).
Виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі (частина 3).
Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі:
1) пред`явлення виконавчого документа до виконання;
2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення (частина 4).
У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони (частина 5).
Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина 6).
Відповідно до частини 2 статті 4 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:
1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);
2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;
3) боржника визнано банкрутом;
4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;
5) юридичну особу - боржника припинено;
6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;
7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;
8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим;
9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;
10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю;
11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку;
12) відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню, незалежно від дати укладення такої угоди.
При цьому, згідно з статтею 303 Кодексу України про адміністративні правопорушення не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.
Водночас слід звернути увагу, що Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією держави-терориста російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який діє до сьогодні.
Законом України «Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» від 15.03.2022 №2129-IX, який набрав чинності 26.03.2022 (далі – Закон №2129-IX), Розділ XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» доповнено пунктом 10-2, яким, зокрема, визначено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.
З викладеного суд висновує, що на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені Законом України «Про виконавче провадження» строки, у тому числі строки пред`явлення виконавчих документів до виконання, перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.
Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Із доказів у справі суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 прийняв постанову №М/172/1 від 11.07.2025, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП та накладено штраф у сумі 17000,00 грн, а у разі несплати у встановлений строк – 34000,00 грн.
Державним виконавцем Галицького ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ на підставі постанови ІНФОРМАЦІЯ_4 №М/172/1 винесено 28.01.2026 постанови: про відкриття виконавчого провадження №80109139, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про виправлення помилки у виконавчому документі та про арешт коштів боржника.
Також, державний виконавець 02.02.2026, 03.02.2026 та 06.02.2026 сформував розпорядження №80109139 про необхідність стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів при примусовому виконання виконавчого документа – витрати виконавчого провадження (484 грн та 69 грн), виконавчий збір (2412,72 грн, 900 грн та 87,28 грн).
Основним аргументом представника позивача щодо протиправності постанов державного виконавця від 28.01.2026, прийнятих в межах ВП №80109139, є те, що стягувач пред`явив виконавчий документ для примусового виконання поза встановлений законом строком.
Проте суд звертає увагу представника позивача, що спірні правовідносини виникли, а постанови державного виконавця прийняті після набрання чинності Законом №2129-IX, яким внесено змін до Закону №1404-VIII.
Порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання регулюються саме положеннями Закону №1404-VIII, як спеціальним нормативно-правовим актом.
Оскільки особливості примусового виконання рішень у період воєнного стану визначено пунктом 10.2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення Закону №1404-VIII, відповідно до якого тимчасово на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, з поміж іншого, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постановах Верховного Суду від 15.03.2023 у справі №260/2595/22, від 03.08.2023 у справі №420/10415/22.
Отже, у спірній ситуації підлягає застосуванню норма, якою на період воєнного стану на території України встановлено переривання строків, визначених вказаним Законом №1404-VIII, до яких, зокрема, належать строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання.
З огляду на викладене суд висновує, що оскаржені постанови державного виконавця прийняті, з урахуванням чинних законодавчих змін у порядку пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Крім цього, слід наголосити на тому, що станом на день прийняття оскаржених постанов 28.01.2026 постанова ІНФОРМАЦІЯ_4 позивачем не була оскаржена і в судовому порядку не скасована, а отже була чинною.
Щодо покликань представника позивача про повернення стягнути в межах виконавчого провадження коштів, суд зазначає таке.
Відповідно до положень статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір – це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України (частина 1)
Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів (частина 2).
Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) (частина 4).
У разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню (частина 7).
Отже, згідно з викладеним нормами права постанова про стягнення виконавчого збору виноситься державним виконавцем одночасно із постановою про відкриття виконавчого провадження. При цьому, у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.
Суд встановив, що рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 03.03.2026 у справі №522/1738/26-Е (набрало законної сили 14.03.2026) постанову №М/172/1 від 11.07.2025 за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП стосовно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення скасовано. Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 3 статті 210-1 КУпАП - закрито.
У зв`язку із викладеним державний виконавець 30.03.2026 прийняв постанову ВП №80109139 про закінчення виконавчого провадження із стягнення з позивача штрафу у розмірі 34000 грн, залишок нестягнутої суми – 32453,55 грн. Також сформовано розпорядження №80109139 про повернення ОСОБА_1 коштів у сумі 2689,82 грн.
Отже, державний виконавець відповідно до приписів статті 27 Закону №1404-VIII у зв`язку із закінченням виконавчого провадження через скасування постанови РТЦК та СП, сформував розпорядження про повернення позивачу стягнутої суми виконавчого збору.
Щодо стягнутої частини штрафу, залишок якої станом на 30.3.2026 склав 32453,55 грн, суд зауважує, що вказане питання регулюється Порядком повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказ Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787.
Так, положенням пункту 5 вказаного Порядку встановлено, що у разі скасування у судовому порядку рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування про накладання на платника грошового стягнення за адміністративні правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів України (крім порушення податкових та митних правил), яке було перераховано до відповідного бюджету органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем у порядку виконавчого провадження за виконавчим документом, визначеним Законом України «Про виконавче провадження», такі кошти повертаються платнику за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, на підставі поданої ним заяви.
Платник подає заяву про повернення коштів з бюджету з обов`язковим зазначенням інформації, наведеної в абзаці сьомому цього пункту (крім причини повернення коштів з бюджету), та номера відповідного судового рішення, копію відповідного судового рішення, засвідчену належним чином, та копію платіжної інструкції, згідно з якою органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем перераховано грошове стягнення за адміністративні правопорушення до бюджету, або відповідну інформацію, зазначену в такій платіжній інструкції.
Заява про повернення (перерахування) коштів з бюджету в електронній формі подається з обов`язковим накладанням електронного підпису платника або уповноваженої особи, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, відповідно до вимог Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». До заяви одночасно подається копія: платіжної інструкції, яка підтверджує перерахування коштів до бюджету, судового рішення, засвідчена належним чином (у разі повернення грошового стягнення за адміністративні правопорушення), документа, що підтверджує відповідні повноваження уповноваженої особи, засвідчена належним чином.
Однак представник позивача не надав до суду жодного належного та допустимого доказу того, що після прийняття державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження позивач або його представник зверталися до відповідача із відповідною заявою з метою формування подання про повернення коштів позивачу, як це передбачено положеннями загаданого Порядку.
Отже, вимоги позивача про зобов`язання повернути безпідставно стягнуті кошти у сумі 5352,83 грн, що стягнуті у межах виконавчого провадження №80109139, є безпідставними.
З огляду на викладене суд висновує, що відповідач під час прийняття оскаржених постанов діяв в межах та в спосіб передбачений законодавством.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог та правомірність і обгрунтованість дій та рішень відповідача. Тому, у задоволенні позову слід відмовити повністю.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подання цього позову, відповідно до статті 139 КАС України, судові витрати між сторонами розподіляти не слід.
Керуючись статтями 2, 8-10, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 257, 293, 295 КАС України, суд
в и р і ш и в :
1. У задоволенні позову відмовити повністю.
2. Судовий збір зі сторін не стягувати.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).
Відповідач: Галицький відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (79019, вул. Чорновола, 39, м. Львів; ЄДРПОУ 35009232).
Третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 ; ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).

 Суддя	 Кравців Олег Романович