Справа № 367/6482/20
Провадження №2/367/3072/2026

РІШЕННЯ
Іменем України

17 лютого 2026 року Ірпінський міський суд Київської області в складі
судді Карабаза Н.Ф.,
за участю секретаря Зайцевої А.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченко Івана Павловича, Державного підприємства "СЕТАМ", ОСОБА_2 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" про визнання електронних торгів недійсними, скасування протоколу проведення електронних торгів, акту про реалізацію предмета іпотеки та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, 
в с т а н о в и в:
До Ірпінського міського суду звернулася ОСОБА_1 із позовом до Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченко І.П., ДП "СЕТАМ", ОСОБА_2 , третя особа: ТОВ "ОТП Факторинг Україна" про визнання електронних торгів недійсними, скасування протоколу проведення електронних торгів, акту про реалізацію предмета іпотеки та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, зазначивши, що на примусовому виконанні приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка І.П. перебуває зведене виконавче провадження № 62224203 (об`єднані виконавчі провадження №60946753 та №61607612) щодо виконання виконавчих листів № 1013/7406/2012 від 10.09.2013 року, виданих Ірпінським міським судом Київської області щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ОТП Банк» суму заборгованості за кредитним договором № МL-015/027/2008 від 20.02.2008 року в розмірі 154 120,83 (сто п`ятдесят чотири тисячі сто двадцять швейцарських франків та 83 сантими), що еквівалентно 1 321 225,93 (один мільйон триста двадцять одна тисяча двісті двадцять п`ять гривень дев`яносто три копійки) за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості та 3 907 715,04 (три мільйони дев`ятсот сім тисяч сімсот п`ятнадцять гривень чотири копійки), а також судовий збір в розмірі 1700,00 грн. та 120,00 грн. витрат на оплату інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи. 19.03.2020 року приватним виконавцем на підставі заяви стягувача та виконавчого листа було відкрито виконавче провадження № 61607612. Під час здійснення виконавчого провадження № 61607612 приватним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника від 19.03.2020 року; постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 19.03.2020 року; постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 19.03.2020 року; постанову про арешт коштів боржника від 19.03.2020 року та направлені запити щодо встановлення доходів та належного майна боржнику. 01.06.2020 року приватним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. Здійснено опис та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що належить їй на праві власності та є предметом іпотеки за договором іпотеки № РМL-015/027/2008 від 20.08.2008 року, укладеного між нею та АТ «ОТП Банк». 11.06.2020 року винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні. 15.06.2020 року складено висновок про вартість майна, відповідно до якого вартість майна станом на 15.06.2020 року складає 991 430,00 гривень (дев`ятсот дев`яносто одна тисяча чотириста тридцять гривень 00 копійок). 19.06.2020 року приватним виконавцем складено заявку на реалізацію арештованого майна та передано майно на реалізацію ДП «СЕТАМ». 22.07.2020 року перші електронні торги (лот №428170) не відбулися про що було складено відповідний протокол. 04.09.2020 року були проведені повторні електронні торги з реалізації нерухомого майна за початковою ціною 793 144,00 гривень (сімсот дев`яносто три тисячі сто сорок чотири гривні 00 копійок). Торги відбулись, переможцем визнано єдиного учасника - ОСОБА_2 , про що складено протокол № 500580. 10.09.2020 року приватним виконавцем складено Акт про реалізацію предмета іпотеки, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством. Не погоджується з результатами проведення торгів, вважає, що електронні торги були проведенні з порушення встановленого законом порядку, що призвело до порушення його прав та законних інтересів з огляду на наступне. Відповідачами порушено вимоги Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Квартира АДРЕСА_1 (далі за текстом - нерухоме майно /предмет іпотеки), що реалізована на електронних торгах 04.09.2020 року, є предметом іпотеки за договором іпотеки № РМL-015/027/2008 від 20.08.2008 року, укладеного між нею та АТ «ОТП Банк». Дане нерухоме майно, загальною площею 88,1 кв.м. забезпечувало виконання зобов`язань за кредитним договором наданим в іноземній валюті (швейцарських франках), було єдиним житлом та використовувалося нею як постійне місце проживання. У матеріалах виконавчого провадження відсутня інформація про наявність у неї іншого житла. Таким чином, нерухоме майно підпадало під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та не могло бути відчуженим на електронних торгах. Законом України «Про виконавче провадження» визначений порядок дій державного виконавця у випадку, якщо виявлене майно підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а саме: п. 9 ч. 1 ст. 37 встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення. Окрім того, у випадку якщо державний виконавець дійшов висновку про те, що майно, яке підлягає опису не підпадає під дію мораторію то. відповідно до п.7, 8 розділу 1 Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року, яким встановлені вимоги до постанов та актів, що складаються виконавцем, мав зазначити мотиви, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову. Проте, приватним виконавцем не було повернуто виконавчий документ стягувачу, не зазначено мотиви проведення опису майна, на яке встановлено законом заборона відчуження, що призвело до порушення її прав власності. Вважає, що є всі підстави для визнання електронних торгів недійсними та скасування протоколу проведення електронних торгів, оскільки цей правочин прямо суперечить положенням Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Порушено встановлені законодавством правила проведення торгів, визначені в Порядку реалізації арештованого майна. Так, Відповідачами порушено декілька положень порядку реалізації арештованого майна: заявка на реалізацію майна не містила повний перелік обов`язкової інформації, зокрема:  заявка приватного виконавця не містила ні номера посвідчення приватного виконавця, ні коду ЄДРПОУ стягувача, ні форми реалізації арештованого майна, ні фактичної та юридичної адреси зберігання майна, ні відомостей про наявні обтяження. Зберігачем майна було визначено представника стягувача, який є заінтересованою особою. Як вбачається з постанови про опис та арешт майна боржника від 01.06.2020 року оглянути квартиру з середини було неможливо, так як двері до квартири ніхто не відчинив. А отже, опис майна здійснювався приватним виконавцем без фактичного входження в приміщення та за відсутності боржника. Замки змінено не було, а отже зберігач не міг забезпечити в подальшому схоронність та цілісність майна, демонстрацію та подальшу передачу переможцю торгів, оскільки останній не мав фактичного доступу до приміщення. Окрім того, як вже зазначалося вона постійно проживає в даній квартирі. У постанові про опис та арешт майна боржника, зберігачем майна зазначено представника стягувача за довіреністю - ОСОБА_3 . Ні Законом України «Про виконавче провадження», ні Порядком проведення реалізації арештованого майна не передбачена можливість передачі арештованого майна представнику учасника виконавчого провадження (стягувача), так як по суті ця особа є прямо зацікавленою в результатах реалізації арештованого майна. Інформаційне повідомлення про електронні торги не містило повної інформації встановленої Порядком, зокрема: відомості про місце проживання чи перебування зберігача майна, а також порядок та умови отримання майна переможцем були відсутні в інформаційному повідомленні, що розміщено на сайті https://setam.net.ua/auction/428862. Протокол електронних торгів не відповідає встановленим вимогам, оскільки зазначено лише прізвище, ім`я та по-батькові переможця. Другі торги проведено поза межами встановлених законом строків, оскільки були проведені лише 04.09.2020 року. Акт про реалізацію предмета іпотеки не відповідає встановленим Законом вимогам, оскільки, не містить дат перерахування коштів, а отже не відповідає вимогам закону. З огляду на вищевикладене можна дійти висновку, що дані торги було проведено з порушенням встановлених чинним законодавством України вимог, що призвело до порушення її конституційних прав: вільного володіння та користування належного їй на праві власності майна, нехтування встановленим Законом мораторієм на реалізацію нерухомого майна, що є забезпеченням валютних кредитів, не доведення до відома всіх учасників процедури закупівлі повної інформації про зберігання майна та порядок отримання майна після його придбання. Акт про реалізацію предмета іпотеки та протокол про проведення торгів не містить всіх істотних умов, що є правовою підставою для визнання їх недійсними. Просить суд визнати електронні торги з продажу нерухомого майна, а саме: предмету іпотеки, квартири АДРЕСА_1 - недійсними; визнати недійсним Протокол проведення електронних торгів № 500580 від 04.09.2020 року; визнати Акт про проведені електронні торги від 10.09.2020 року, виданого на підставі протоколу проведення електронних торгів №500580 від 04.09.2020 року – недійсним; визнати свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, виданого на підставі Акту про проведені електронні торги від 10.09.2020 року – недійсним та стягнути з відповідачів на її користь понесені ним судові витрати.
Відповідачем приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченко І.П. подано відзив на позов, в якому зазначено, що вважає, що позовна заява є необґрунтованою, безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню з наступного. На виконанні перебуває зведене виконавче провадження № 62224203 з примусового виконання: виконавчого листа № 1013/7406/2012 від 10.09.2013 року виданого Ірпінським міським судом Київської області щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» судовий збір в розмірі 1700,00 грн. та 120,00 грн. витрат на оплату інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи (ВП № 60946753); виконавчого листа № 1013/7406/2012 від 10.09.2013 року виданого Ірпінським міським судом Київської області щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ОТП Банк» суму заборгованості за кредитним договором № МL- 015/027/2008 від 20.02.2008 року в розмірі 154 120,83 швейцарських франків, що еквівалентно 1 321 225,93 грн. за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості та 3 907 715,04 грн. (ВП № 61607612). По вказаним виконавчим провадженням були прийняті процесуальні рішення згідно вимог ЗУ «Про виконавче провадження». Щодо суті позовної заяви зазначає, що в межах виконавчого провадження було направлено запит до Центрального міжрегіонального управління ДМС в м. Києві та Київській області, а також до Бучанської міської ради щодо надання інформації про місце реєстрації/проживання боржника ОСОБА_1 . Згідно відповіді наданої відділом реєстрації місця проживання управління ЦНАП Бучанської міської ради від 02.04.2020 року боржник ОСОБА_1 не зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 . Згідно відповіді Центрального міжрегіонального управління ДМС в м. Києві та Київській області боржник ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Окрім того, боржник ОСОБА_1 всю кореспонденцію від приватного нотаріуса отримувала за адресою: АДРЕСА_2 . Тобто, на момент виникнення спірних відносин боржник ОСОБА_1 мала зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , що спростовує твердження позивачки, про те що квартира АДРЕСА_1 є її єдиним житлом, та використовувалася як місце постійного проживання. Позивач зазначає, що заявка приватного виконавця на реалізацію арештованого майна не містила ні номера посвідчення приватного виконавця, ні коду ЄДРПОУ стягувача, ні форми реалізації арештованого майна, ні фактичної та юридичної адреси зберігача майна, ні відомостей про наявні обтяження. Проте згідно аналізу вимог Порядку реалізації арештованого майна дає підстави для висновку, що якщо заявка на реалізацію арештованого майна не відповідає вимогам, то організатор повідомляє про це виконавця та надає строк для усунення недоліків. Жодних повідомлень від організатора електронних торгів щодо того, що заявка приватного виконавця Голяченка І.П. на реалізацію арештованого майна, не відповідає встановленим законом вимогам не надходило. Також позивач стверджує що ні Законом України «Про виконавче провадження», ні Порядком проведення реалізації арештованого майна не передбачена можливість передачі арештованого майна представнику учасника виконавчого провадження (стягувача), так як по суті ця особа є прямо зацікавленою в результатах реалізації арештованого майна. Проте, чинне законодавство не містить прямої заборони щодо передання на зберігання арештованого майна представнику учасника виконавчого провадження (стягувачу). А тому твердження позивача є необґрунтованими. Підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів. Зазначає, що такі дії приватного виконавця до проведення електронних торгів, як опис та арешт майна боржника, а також передача на реалізацію арештованого майна, а саме: квартири за адресою: АДРЕСА_3 за стартовою ціною 991430,00грн. не визнавалися боржником протиправними в судовому порядку. Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів того, що при проведенні електронних торгів відбулося порушення вимог Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2831/5 та доказів того, що ці порушення вплинули на результати торгів. Тому відсутні підстави для задоволення позову. Просив суд відмовити у задоволенні позовної заяви в повному обсязі.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, в матеріалах справ містяться заяви щодо проведення розгляду справи у її відсутності. 
Відповідач приватний виконавець виконавчого округу Київської області Голяченко І.П. в судове засідання не з`явився. Заяву про слухання справи за відсутності не надав, причини неявки суду не повідомив. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином. 
Відповідач ДП "СЕТАМ" в судове засідання не забезпечив явку свого представника. Заяву про слухання справи за відсутності представника не надав, причини неявки суду не повідомив. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Його представник – адвокат Щербина Л. через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у відсутності відповідача та його представника.
Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" в судове засідання не забезпечив явку свого представника, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у відсутності представника товариства, враховуючи позицію викладену в письмових поясненнях на позовну заяву. 
Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав. 
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Судом встановлено, що згідно протоколу № 500580 проведення електронних торгів, що відбувалися з 04.09.2020 09:00 по 04.09.2020 18:00; реєстраційний номер лота: 437316; найменування майна: іпотека: трикімнатна квартира, загальною площею 88,1кв.м., житловою площею 47,0кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_3 ; стартова ціна: 793144,00грн., ціна продажу 793144,00 грн.; сума сплаченого гарантійного внеску 39657,20грн.; переможець торгів учасник: 2 ОСОБА_2 , ІПН: НОМЕР_1 , документ: № СК033772, адреса: АДРЕСА_4 ; розмір додаткової винагороди організатору торгів: 0,0грн.; 753486,80грн. – сума, яку необхідно перерахувати на рахунок продавця має бути сплачена переможцем до 18.09.2020; протокол сформовано 04.09.2020 22:00:02; протокол містить печатку і підпис організатора торгів та підпис переможця.
Приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченко І.П. при примусовому виконанні виконавчих листів № 1013/7406//2021, виданих 10.09.2013 року Ірпінським міським судом Київської області у ВП №61607612 10.09.2020 року сформовано акт про реалізацію предмета іпотеки, що є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством.
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 224298386 від 16.09.2020 об`єкт житлової нерухомості квартира, загальною площею 88,1кв.м., житловою площею: 47 кв.м., реєстраційний номер майна 2167327232108; що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 ; дата прийняття рішення про державну реєстрацію: 14.09.2020; підстава виникнення права власності: свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер: 2179, 14.09.2020, видавник Лагода О.С. приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області.
Також в матеріалах справи міститься постанова про відкриття виконавчого провадження від 19.03.2020 року, з якої вбачається, що приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченко І.П. було відкрито виконавче провадження № 61607612, з примусового виконання виконавчого листа № 1013/7406/2012, виданого 10.09.2013, Ірпінським міським судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ОТП «Банк» суму заборгованості за кредитним договором № МL-015/027/2008 від 20.02.2008 року в розмірі 154120,83 швейцарських франків, що еквівалентно 1321225,93грн. за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості та 3907715,04грн.
Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 09.01.2020 року, вбачається, що приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченко І.П. було відкрито виконавче провадження № 60946753, з примусового виконання виконавчого листа № 1013/7406/2012, виданого 10.09.2013, Ірпінським міським судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» судовий збір у розмірі 1700,00грн та 120,00грн. витрат на оплату інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи.
Згідно постанови від 01.06.2020 по ВП № 61607612 вбачається, що приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченко І.П. було встановлено, що на виконанні перебуває декілька виконавчих проваджень щодо одного боржника постановлено об`єднати виконавчі провадження № 60946753 та № 61607612 у зведене виконавче провадження № 61607612.
Згідно процесуальних виконавчих документів місце проживання боржника: АДРЕСА_3 .
01.06.2020 року приватним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. Зі змісту якої вбачається, що в ході провадження виконавчих дій встановлено, що за боржником на праві приватної власності зареєстровано нерухоме майно, а саме: квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 у зв`язку з чим виникла необхідність в описі та арешті майна боржника. Постановлено описати та накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , 2007 року побудови: трикімнатна квартира, загальною площею 88,1кв.м., житловою площею 47,0кв.м. (зазначено площу кімнат квартири, місце розташування в багатоквартирному будинку, технічні характеристики будинку), оглянути квартиру зсередини було не можливо, так як двері до квартири ніхто не відчинив. Квартира належить ОСОБА_1 . Призначено відповідальним зберігачем та попереджено її про кримінальну відповідальність – представника ТОВ «ОТП Факторинг Україна» Череда Тамара Миколаївна, особу засвідчено згідно даних паспорту та зазначено місце її проживання. Постанова складена в присутності двох понятих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , містить підпис та печатку приватного виконавця Голяченка І.П. 
Додано позивачем довіку про фактичне місце проживання від 25 серпня 2020 року № 36 ТОВ «Житлобуд-2007, з АДРЕСА_3 з 23.03.2008 року по теперішній час на підставі договору купівлі-продажу 432/ від 2.02.2008р., посвідчено приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Білоконь С.І. 
20.02.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» (іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (іпотекодавець) було укладено договір іпотеки № PML-015/027/2008, посвідчений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Білоконь С.І. та зареєстрований за № 443, за умов якого вбачається, що предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: квартира АДРЕСА_1 . Іпотека для забезпечення повного і своєчасного виконання іпотекодавцем боргових зобов`язань (сума кредиту 132072,61 швейцарських франків). Також договором передбачено обрання порядку звернення стягнення на предмет іпотеки. (п.6.3. договору). 
З метою проведення оцінки описаного майна, постановою від 11.06.2020 року № 61607612 для участі у виконавчому провадженні призначено суб`єкта оціночної діяльності – суб`єкта господарювання. 
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру.
Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справа № 582/18/21 (провадження № 61-20968 сво 21). 
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення (пункт 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17).
У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань).
Частина друга статті 16 ЦК України визначає основні способи захисту цивільних прав та інтересів судом, до яких, зокрема, належить визнання правочину недійсним.
Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (стаття 202 ЦК України).
Недійсність договору як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).
Оскільки, за змістом частини першої статті 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами торгів (аукціону) правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами торгів, то підставами для визнання торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил їх проведення. Для визнання судом торгів (аукціону) недійсними необхідним є: наявність підстав для визнання торгів недійсними (порушення правил проведення торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. При цьому наявність підстав для визнання торгів недійсними має встановлюватися судом на момент їх проведення.
Аналогічний висновок наведений, зокрема, у постанові Верховного Суду від 24 вересня 2020 року у справі № 372/3161/18 
Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця учасника прилюдних торгів, та враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином, який може визнаватися недійсним у судовому порядку.
Дотримання нормативно встановлених правил призначення та проведення прилюдних торгів є обов`язковою умовою правомірності правочину.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх добровільно, регламентуються Законом України «Про виконавче провадження».
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.
Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.
Виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов`язки суб`єктів матеріальних правовідносин цивільної справи.
Згідно з частинами першою, другою статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.
У частинах третій, п`ятій статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що у разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.
Відповідно до частин першої, другої статті 61 Закону України "Про виконавче провадження" реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України.
У постанові Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року у справі № 668/5633/14-ц зроблено висновок, що: "виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином. Наведене узгоджується з нормами частини четвертої статті 656 ЦК України, за якою до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. 
Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх добровільно.
Згідно з ч. 1 ст. 650 ЦК України в редакції станом на час проведення електронних торгів, особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 4 ст. 656 ЦК України у вказаній редакції, до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.
Таким чином, правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Порядком реалізації арештованого майна», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2831/5 ( у редакції, чинній на час проведення виконавчих дій).
На підставі п. 1.1 «Порядку реалізації арештованого майна» – електронні торги - продаж майна за допомогою функціоналу центральної бази даних системи електронних торгів, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну; організатор електронних торгів, торгів за фіксованою ціною (далі - Організатор) - суб`єкт господарювання, якого за результатами конкурсної процедури відбору організатора (далі - Конкурс), передбаченої цим Порядком, уповноважено на здійснення заходів із супроводження програмного та технічного забезпечення центральної бази даних системи електронних торгів, збереження та захисту даних, що містяться у ній, обслуговування цієї системи, забезпечення її постійної роботи та доступу користувачів до неї, публікації повідомлень про безоплатне передання нереалізованого конфіскованого майна, забезпечення збереження майна і виконання інших функцій, передбачених цим Порядком.
Пунктом 1 розділу II Порядку № 2831/5 в редакції, чинній на час проведення оспорюваних торгів, передбачено, що реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до статті 57 Закону України "Про виконавче провадження".
Якщо вартість майна боржника визначено в рішенні суду, виконавець передає майно на реалізацію за ціною, визначеною судовим рішенням, без проведення визначення вартості чи оцінки такого майна, крім рішень про конфіскацію майна.
Вартість майна, визначена у звіті про оцінку майна, є дійсною на період реалізації арештованого майна.
Датою передачі майна на реалізацію вважається дата внесення в Систему інформаційного повідомлення про електронні торги (торги за фіксованою ціною).
Відповідно до пункту 1 розділу II Порядку № 2831/5 в редакції, чинній на час проведення оспорюваних торгів, Організатор здійснює внесення до Системи інформації про арештоване майно (формування лота) за заявкою відділу державної виконавчої служби або приватного виконавця.
Заявка на реалізацію арештованого майна повинна містити такі дані:
- повне найменування відділу державної виконавчої служби або прізвище ім`я, по батькові (за наявності) приватного виконавця, виконавчий округ, номер посвідчення приватного виконавця;
- номер виконавчого провадження згідно з автоматизованою системою виконавчих проваджень;
- повні найменування боржника та стягувача, їх адреси, код за ЄДРПОУ - для юридичних осіб;
- форма реалізації арештованого майна (електронні торги чи торги за фіксованою ціною);
- вид майна (зазначається відповідно до категорій, які використовуються на Веб-сайті);
- найменування майна, включаючи назву моделі, модифікації та інші складові найменування, які зазначаються згідно з реєстраційною, технічною та іншою документацією або наявними позначками на самому майні;
- відомості про майно, яке передається на реалізацію, його склад, характеристики, опис, включно з інформацією про явні дефекти, відсутні елементи, обмежену функціональність (додатково зазначається інформація, визначена пунктами 6 - 10 розділу ІІІ цього Порядку);
- місцезнаходження майна (для нерухомого майна - точна поштова адреса, для рухомого - адреса зберігача);
- відомості про зберігача майна (найменування, фактична та юридична адреси, телефон, електронна адреса);
- відомості про чинні обтяження майна, зареєстровані в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (з урахуванням відомостей Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек);
- вартість майна, що передається на реалізацію, визначена рішенням суду або відповідно до статті 57 Закону України "Про виконавче провадження";
- реквізити рахунку відділу державної виконавчої служби чи приватного виконавця для перерахування коштів;
- адреса офіційної електронної пошти відділу державної виконавчої служби чи приватного виконавця;
- фото- та/або відеоматеріали;
- кваліфікований електронний або власноручний (у випадку, передбаченому пунктом 4 розділу І цього Порядку) підпис начальника відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. В разі якщо заявку на реалізацію арештованого майна подав приватний виконавець, він підписує її самостійно із дотриманням умов, вказаних у цьому пункті.
Абзацами першим, другим пункту 3 розділу II Порядку № 2831/5 визначено, що виконавець у строк не пізніше п`яти робочих днів після ознайомлення сторін із результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами третім - шістнадцятим пункту 2 цього розділу.
Державний виконавець направляє заявку на реалізацію арештованого майна начальнику відділу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, для підписання та передачі Організатору.
Згідно п. 4 розділу II Порядку перевірка змісту заявки на відповідність вимогам законодавства Організатором не здійснюється. За відповідність документів, на підставі яких вноситься інформація до Системи, а також за достовірність інформації, зазначеної у заявці, відповідають посадові особи відділу державної виконавчої служби (приватний виконавець).
В заявці на реалізацію зазначаються всі необхідні дані про боржника та стягувача, виду майна, відомості про нього, назва майна, його місцезнаходження, інформація про зберігача майна, відомості про чинні обтяження, вартість майна, реквізити рахунку, адреса електронної пошти та форма реалізації арештованого майна.
Крім того, заявка на реалізацію арештованого майна подається разом із такими документами (в електронній або паперовий формі): копія виконавчого документа, а в разі наявності зведеного виконавчого провадження - довідка виконавця щодо загальної кількості виконавчих документів та суми, що підлягає стягненню за ними; копія постанови про опис та арешт майна боржника, а у разі якщо опис та арешт майна проводили до набрання чинності Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження» - копія акта опису та арешту майна боржника; копії документів, що підтверджують вартість (оцінку) майна (повідомлення сторін про визначення вартості майна, акт виконавця про визначення вартості майна або звіт суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання про оцінку майна, строк чинності якого відповідає вимогам частини шостої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження»); у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, - копія дозволу органів опіки та піклування або відповідне рішення суду; копії документів, що підтверджують наявність (відсутність) чинних обтяжень майна.
Відповідно до п. 4 Порядку встановлено, що приватний виконавець самостійно формує і перевіряє заявку та документи щодо передання майна на реалізацію на відповідність вимогам законодавства та після встановлення відповідності документів таким вимогам підписує (за допомогою кваліфікованого електронного підпису із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису, які мають вбудовані апаратно-програмні засоби, що забезпечують захист записаних на них даних від несанкціонованого доступу, від безпосереднього ознайомлення із значенням параметрів особистих ключів та їх копіювання або власноруч у випадку, передбаченому пунктом 4 розділу І цього Порядку) заявку на реалізацію арештованого майна та надсилає її разом із документами, передбаченими абзацами четвертим-восьмим пункту 3 розділу II цього Порядку, в електронному вигляді через особистий кабінет приватного виконавця для внесення інформації про проведення електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) до Системи.
Організатор перевіряє повноту заповнення заявки. У разі невідповідності заявки вимогам, передбаченим пунктом 2 цього розділу. Організатор через особистий кабінет відділу державної виконавчої служби (приватного виконавця) повідомляє начальника відділу державної виконавчої служби (приватного виконавця) про необхідність усунення недоліків протягом трьох робочих днів.
Згідно ч. 4, 6 розділу V Порядку, переможцем електронних торгів визнається учасник, від якого на момент завершення електронних торгів надійшла найвища цінова пропозиція (при звичайному перебігу торгів або через особливу ставку). Якщо один із учасників запропонував придбати майно за стартовою ціною і пропозицій щодо купівлі майна від інших учасників не надійшло, майно продається за стартовою ціною. Система забезпечує постійний та відкритий доступ спостерігачів електронних торгів до Веб-сайту з метою спостереження за проведенням електронних торгів.
Відповідно до п. 1 Розділу VIII Порядку, після закінчення електронних торгів (закінчення строку аукціону з урахуванням його можливого продовження) на Веб-сайті відображаються відомості про завершення електронних торгів. Не пізніше наступного робочого дня Система автоматично формує та розмішує на Веб-сайті протокол електронних торгів за лотом. До протоколу вноситься така інформація: дата і час початку та завершення електронних торгів; реєстраційний номер лота; назва лота; стартова ціна та ціна продажу лота, цінові пропозиції учасників, особливі ставки купівлі лота учасників, якщо вони мали місце; сума сплаченого гарантійного внеску; розмір винагороди за організацію та проведення електронних торгів, яку повинен сплатити переможець електронних торгів, та реквізити рахунку для її сплати; відомості про переможця електронних торгів (унікальний реєстраційний номер учасника, прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - переможця торгів, найменування юридичної особи, якщо переможцем є юридична особа); дата, до якої переможець електронних торгів повинен повністю сплатити ціну лота; реквізити рахунку відділу державної виконавчої служби (приватного виконавця), на який необхідно перерахувати кошти за придбане майно.
Пунктами 4 та 8, 10 розділу Х цього Порядку у зазначеній редакції передбачено, що після повного розрахунку переможця за придбане майно (у тому числі сплати винагороди за організацію та проведення електронних торгів) на підставі протоколу про проведення електронних торгів та платіжного документа, що підтверджує сплату додаткової винагороди за організацію та проведення електронних торгів (у випадку, якщо майно реалізувалося за ціною, вищою стартової), виконавець протягом п`яти робочих днів складає акт про проведені електронні торги. Державний виконавець додатково затверджує акт про проведені електронні торги у начальника відділу, якому він безпосередньо підпорядкований.
Акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством.
У випадку придбання нерухомого майна документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, є свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, яке видається нотаріусом на підставі акта про проведені електронні торги.
Переможець електронних торгів зобов`язаний отримати майно у зберігача не пізніше семи робочих днів з дати отримання акта.
Щодо тверджень позивача, про те, що відповідачами порушено вимоги Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».
Відповідно до підпункту 1 пункту 1 Закону № 1304-VII, який був чинним на час проведення оспорюваних електронних торгів, не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами-резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:
- таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника / майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;
- загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.
Мораторій є відстроченням виконання зобов`язання, а не звільненням від його виконання. Отже, мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, встановлений зазначеним Законом, не передбачає втрати кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у разі невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусове стягнення (відчуження без згоди власника) такого предмета іпотеки.
Крім того, згідно з пунктом 4 Закону № 1304-VII, протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів застосовуються з урахуванням його норм.
Таким чином, Закон № 1304-VII, який діяв до 23 вересня 2021 року, установив тимчасовий мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодавця без його згоди.
Позивач зазначає, що відповідачами порушено вимоги Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Оскільки, нерухоме майно, а саме: квартира АДРЕСА_1 загальною площею 88,1 кв.м., забезпечувало виконання зобов`язань за кредитним договором наданим в іноземній валюті (швейцарських франках), було єдиним житлом та використовувалося нею як постійне місце проживання. 
Проте, позивачем не спростовано твердження ТОВ «ОТП «Факторинг Україна» про те, що на позивача не розповсюджується дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки, вона є суб`єктом Закону України "Про запобігання корупції", зокрема відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 є співзасновником та керівником громадської організації «ФОНД ПАМ`ЯТІ БЛАЖЕННІШОГО МИТРОПОЛИТА МЕФОДІЯ» (ЄДРПОУ: 39820102).
Згідно вимог ч. 6 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» дія цього Закону не поширюється на осіб, які є суб`єктами Закону України "Про запобігання корупції"..
Відповідно до ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції" суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є представники громадських об`єднань, наукових установ, навчальних закладів, експертів відповідної кваліфікації, інші особи, які входять до складу конкурсних та дисциплінарних комісій, утворених відповідно до Закону України "Про державну службу". Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", інших законів (крім іноземців-нерезидентів, які входять до складу таких комісій). Громадської ради доброчесності, утвореної відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", і при цьому не є особами, зазначеними у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої цієї статті, а також особи, які постійно або тимчасово обіймають посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або спеціально уповноважені на виконання таких обов`язків у юридичних особах приватного права незалежно від організаційно-правової форми, а також інші особи, які не є службовими особами та які виконують роботу або надають послуги відповідно до договору з підприємством, установою, організацією, - у випадках, передбачених цим Законом.
Подібні правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 10 лютого 2021 року в справі № 755/17990/19 (провадження № 61-7240св20) щодо поширення вимог Закону України «Про запобігання корупції» на боржника, який є засновником, керівником (без обмежень на представлення) та підписантом приватного підприємства, уповноваженою представляти юридичну особу в правовідносинах з третіми особам та має право вчиняти без довіреності від імені юридичної особи будь-які дії.
Жодних належних доказів, про те, що ОСОБА_1 у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно та те, що зазначене вище нерухоме житлове майно використовувалося нею як місце постійного проживання до суду сторонами не надано, подана позивачем довідка про фактичне місце проживання від 25 серпня 2020 № 36 ТОВ «ЖИТЛОБУТ-2007» не є належним підтвердженням вказаної обставини.
З поданої довідки Центрального МУ ДМС у м. Києві та Київській області від 25.03.2020 року № 8010.5.3.-15516/80.2-20 на запит приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченко І. від 19.0.3.2020 року № 4060 вбачається, що за відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 на підставі паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 від 20.01.2000 року орган видачі Жовтневий РУ ГУ МВС в м. Києві.
Згідно довідки відділу реєстрації місця проживання Управління ЦНАП БМР від 02.04.2020 № 2303/632 вбачається, що за адресою: АДРЕСА_3 , згідно картотеки реєстраційного обліку зареєстровано місце проживання осіб: ОСОБА_6 , 1996 р.н.
Твердження ТОВ «ОТП «Факторинг Україна» про те, що позивач повідомляла орган реєстрації про своє місце перебування, що відрізняється від зареєстрованого місця проживання, як того вимагає Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», позивачем не спростовано. Так як і не спростовано позицію 
приватного виконавця Голяченко І.П. про те, що боржниця/позивач отримувала поштову кореспонденцію від приватного виконавця Голяченка І.П. за адресою своєї реєстрації місця проживання, а саме: АДРЕСА_2 .
Таким чином, позивач має зареєстроване місце перебування за адресою: АДРЕСА_2 , будь яких-інших належних доказів, які б спростовували б даний факт суду не надано.
Відтак, постійним місцем проживання за Законом ОСОБА_1 є адреса її офіційної реєстрації, що підтверджується наявними у справі доказами, і не знаходиться за місцезнаходженням предмета іпотеки.
Згідно висновку викладеного у постанові Верховного суду від 12 червня 2023 року ( справа № 718/1816/21 звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до іпотечного застереження за існування відповідних обставин, зокрема невиконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, що призвело до виникнення простроченої заборгованості, дотримання процедури примусового звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку у період, коли не діяв Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (21 та 22 квітня 2021 року) та за обставин прийняття 13 квітня 2021 року Верховною Радою України законів № 1381-IX та № 1382-IX, які опубліковані 22 квітня 2021 року та набрали чинності 23 квітня 2021 року, є правомірним, не свідчить про порушення іпотекодержателем принципів справедливості, добросовісності та розумності.
Постановю Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року в справі № 644/3116/18 (провадження № 14-45цс20) зазначено, що наявність відповідного застереження в іпотечному договорі є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно.
Закон № 1304-VII не поширюється на спірні правовідносини, адже іпотечна квартира не єдине житло позивача, а набуття банком права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку не є примусовим. Такі висновки викладені в постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року в справі № 464/8589/15-ц (провадження № 61-10874сво18), у постановах Верховного Суду від 16 грудня 2019 року в справі № 607/4911/16 (провадження № 61-39994св18), від 18 грудня 2019 року в справі № 718/2468/18 (провадження № 61-5939св19).
Згідно умов договору іпотеки № PML-015/027/2008 20.02.2008 року укладеного між ЗАТ «ОТП Банк» (іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (іпотекодавець), посвідчений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Білоконь С.І. та зареєстрований за № 443 сторони договору погодили задоволення вимог іпотеко держателя із вартості предмета іпотеки. 
Зокрема п.6.3. договору обрання порядку звернення стягнення на предмет іпотеки: а) права іпотекодержателя звернутись до уповноважених органів за захистом своїх прав в порядку, встановленому чинним законодавством України; б) права сторін встановити договірний порядок звернення стягнення на предмет іпотеки.
Згідно п. 6.4. договору позасудове врегулювання. Цим сторони дійшли згоди, що іпотекодержатель має право самостійно обрати такі шляхи позасудового врегулювання:
6.4.1. іпотекодержателю належить право від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому чинним законодавством України. Цим сторони дійшли згоди, що ціна продажу предмета іпотеки у випадку його продажу іпотекодержателем, буде визначатися наступним чином:
а) початкова ціна продажу предмета іпотеки визначається іпотекодержателем, але вона повинна бути не нижче його вартості, визначеної внаслідок проведення незалежної оцінки;
б) при неможливості продажу предмета іпотеки за ціною, визначеною згідно підпункту а) цього пункту, протягом одного місяця з моменту початку позасудового врегулювання, ціна продажу предмета іпотеки визначається іпотекодержателем, але вона повинна бути не нижче його вартості, визначеної внаслідок проведення незалежної оцінки і зменшеної на 10 відсотків;
в) при неможливості продажу предмета іпотеки за ціною, визначеною згідно підпункту б) цього пункту, протягом двох місяців з моменту початку позасудового врегулювання, ціна продажу предмета іпотеки визначається іпотекодержателем, але вона повинна бути не нижче його вартості, визначеної внаслідок проведення незалежної оцінки і зменшеної на 20 відсотків.
6.4.2. при виникненні іпотечного випадку іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю іпотечне повідомлення (цінним листом або листом з повідомленням про вручення за адресою, вказаною в цьому договорі) з вказівкою про загальну суму боргових зобов`язань та граничний строк погашення боргових зобов`язань. У випадку непогашення іпотекодавцем боргових зобов`язань у строк, передбачений у іпотечному повідомленні, право власності на предмет іпотеки переходить від іпотекодавця до іпотекодержателя в день, наступний за останнім днем строку погашення боргових зобов`язань, вказаному в іпотечному повідомленні. При цьому іпотекодержатель зобов`язаний реалізувати предмет іпотеки протягом 1 (одного) року, а суму, отриману від реалізації, направити на погашення боргових зобов`язань та інших фактичних вимог. Залишок коштів, отриманих від реалізації предмета іпотеки, після погашення боргових зобов`язань, інших фактичних вимог та відшкодування всіх витрат іпотекодержателя, повертається іпотекодавцю відповідно до чинного законодавства України.
Застереження: сторони встановлюють, що положення пункту 6.4. з підпунктами цього договору, разом з іншими положеннями цього договору, являють собою повний укладений договір між сторонами про задоволення вимог іпотекодержателя в якому сторони визначили можливі способи звернення стягнення на предмет іпотеки.
Станом на сьогоднішній день суду не надано жодних належних доказів, щодо недійсності іпотечного договору, чи його оскарження.
Щодо тверджень позивача, про те, що приватним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» щодо процедури здійснення опису майна, визначення зберігача майна, були допущені порушення, суд не бере до уваги, оскільки, такі дії приватного виконавця підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом.
Суд звертає увагу, що відповідно до вимог ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» майно, на яке накладено арешт, крім майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам, що призначені виконавцем у постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника, під розписку. 
Відповідно до пункту 5 розділу ІІ Порядок реалізації арештованого майна, виконавець призначає зберігача у порядку, встановленому статтею 58 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись принципом забезпечення схоронності та цілісності майна. Зберігачами можуть бути боржник, члени його сім`ї або інші особи, у тому числі Організатор.
Зі змісту постанови про опис та арешт майна боржника від 01.06.2020 по ВП 61607612 вбачається, що виконавцем призначено зберігачем ОСОБА_3 на підставі довіреності ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (як представника стягувача) в постанові містяться відомості про роз`яснення зберігачеві майна обов`язків із збереження майна, а також попередження про кримінальну та матеріальну відповідальність зберігача за розтрату, відчуження, приховування чи підміну описаного майна, про що свідчить підпис ОСОБА_3 . Також постанова містить дані про зберігача та його адресу. 
На час розгляду справи позивачем не надано суду належних доказів щодо оскарження дій чи бездіяльності приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченко І.П. у зведеному виконавчому провадженні № 62224203, чи виконавчих провадженнях № 60946753, та № 61607612, якими б порушувалися права та інтереси ОСОБА_1 як боржника, а саме: неналежне повідомлення боржника про відкриття виконавчих проваджень та відповідно проведених дій та заходів по них, відсутні докази неправомірності визначення вартості спірного майна, визнання неправомірним та незаконним висновку про вартість нерухомого майна від 15.06.2020 року. Позивачем не оскаржено а ні постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника по ВП № 61607612 від 01.06.2020 року, а ні постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності – суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні № 61607612 від 11.06.2020 року, а ні самого Висновку про вартість нерухомого майна, тому твердження позивача щодо неправомірності дій приватного виконавця є передчасним та необґрунтованим.
Дії виконавця щодо передачі на реалізацію описаного нерухомого майна в межах виконавчого провадження є підготовчими діями з метою проведення прилюдних торгів, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів та мають самостійний спосіб та строки оскарження, відтак не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.
Вищезазначений висновок зазначений в постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року (справа № 201/18443/17), постанові від 05 серпня 2020 року (справа № 766/3470/16- ц), 30 вересня 2020 року (справа № 537/156/18).
У постанові Верховного Суду України від 06 квітня 2016 року у справі № 3-242гс16 зроблено висновок, що при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити, чи мало місце порушення вимог Тимчасового порядку та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів.
У постанові Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року у справі № 668/5633/14-ц також викладено правовий висновок, що головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому, окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинні бути встановлені й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.
Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс15, від 25 листопада 2015 року у справі № 6-1749цс15, від 13 квітня 2016 року у справі № 6-2988цс15, від 29 червня 2016 року у справах № 6-370цс16 та № 6-547цс16.
Як роз`яснив Верховний Суд у складі колегії судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 24 вересня 2020 року у справі №372/3161/18 (провадження №61-86св20), виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином, який може визнаватися недійсним у судовому порядку. Дотримання нормативно встановлених правил призначення та проведення прилюдних торгів є обов`язковою умовою правомірності правочину. Аналогічний висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі №678/301/12 (провадження №14-524цс18), зі змісту якого вбачається, що правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (ст.ст.203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури та порядку проведення торгів. При цьому підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, а саме: правил, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмових повідомлень державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також початкову ціну реалізації майна; правил, які регулюють сам порядок проведення торгів; правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів тощо). 
Тобто, для визнання судом електронних торгів недійсним необхідним є: наявність підстав для визнання прилюдних торгів недійсними (порушення правил проведення електронних торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.
Підставою для пред`явлення позову про визнання прилюдних торгів недійсними є наявність порушення норм закону при проведенні торгів водночас із порушенням прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів це оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто правочин. Тому відчуження майна з прилюдних торгів за правовою природою відноситься до угод купівлі-продажу, й така угода може визнаватись недійсною на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину за статтями 203, 215 ЦК України.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилалася на те, що заявка на реалізацію майна не містила повного переліку обов`язкової інформації, проте, жодного належного доказу в підтвердження даного факту суду не подано. При цьому і не спростовано заперечення приватного виконавця Голяченко І.П. щодо відповідності заявки на реалізацію арештованого майна вимогам, передбаченим пунктом 2 розділу ІІ Поряду реалізації арештованого майна, оскільки від організатора електронних торгів ДП «СЕТАМ» не надходило жодних повідомлень, щодо усунення недоліків невідповідності заявки.
Не знайшло і жодних належних підтверджень тверджень позивача, щодо невідповідності встановленим вимогам інформаційного повідомлення про електронні торги та протоколу електронних торгів. Зміст протоколу містить усі вимоги, визначені Порядком, в тому числі і усі дані переможця: його прізвище ім`я та по батькові, ІПН, документ щодо підтвердження особи, його адреса місця реєстрації.
При розгляді справи судом встановлено, що організатором проведення прилюдних торгів, було отримано від приватного виконавця повний пакет документів для реалізації арештованого спірного майна. Жодних належних доказів зі сторони позивача, які б спростовували б даний факт суду не надано.
Електронні торги по реалізацію лота 437316 іпотека трикімнатна квартира загальною площею 88,1 кв.м., житловою площею 47,0 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_3 відбулися 04.09.2020 року. організатором торгів ДП «СЕТАМ», по вул. Стрілецька, 4-6 м. Київ.
Жодних клопотань щодо витребування доказів зі сторони позивача до суду не надходило.
Процедура реалізації майна на прилюдних торгах полягає у забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця-учасника прилюдних торгів за плату. Така процедура полягає в укладенні та виконанні договору купівлі-продажу. На підтвердження його укладення складається відповідний протокол, а на підтвердження виконання з боку продавця - акт про проведені прилюдні торги. Такі висновки сформульовані у пункті 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 438/610/14-ц (провадження № 14-577цс19).
При розгляді справи, суд дослідивши наявні у справі докази та надавши їм належну оцінку, дійшов висновку про те, що порушень допущених організатором торгів в процедурі проведення оспорюваних електронних торгів, які б могли стати підставою для визнання їх недійними не встановлено.
Таким чином, з урахуванням того, що рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, а позивачем не надано жодних належних доказів в обґрунтування позовних вимог, суд приходить до висновку про відмову у визнанні недійсними результатів електронних торгів, визнання недійсними протоколу проведення електронних торгів та акту приватного виконавця про проведені електронні торги, свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, оскільки вимоги є безпідставними та недоведеними, тому задоволенню не підлягають.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.
Оскільки в задоволенні позову відмовлено, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, не відшкодовуються. 
На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про іпотеку», Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5, ст. 16, 202, 203, 215, 650, 656 ЦК України, ст. 12, 83, 89, 141, 247, 263-265, 268, 273, 352 ЦПК України, суд
вирішив:
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченко Івана Павловича, Державного підприємства "СЕТАМ", ОСОБА_2 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" про визнання електронних торгів недійсними, скасування протоколу проведення електронних торгів, акту про реалізацію предмета іпотеки та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів – відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.
Суддя:       Н.Ф. Карабаза