ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2026 року 
м. Київ

cправа № 910/13892/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Могил С. К. - головуючий (доповідач), Волковицька Н. О., Случ О. В.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційні скарги Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України", Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"
на ухвалу Господарського суду м. Києва від 20.11.2025 
та постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.03.2026
у справі № 910/13892/25 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дієса"
до Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України"
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Технополіс-1"
про усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням,
В С Т А Н О В И В: 
Товариство з обмеженою відповідальністю "Дієса" (далі - ТОВ "Дієса"; позивач) звернулось до господарського суду з позовом про усунення перешкоди у користуванні ТОВ "Дієса" нежитловим приміщенням за адресою: м. Київ, Спортивна площа, 1-А, бізнес-фінансовий комплекс "Gulliver", 3 поверх, загальною площею 1050 кв.м та зобов`язання Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (далі - АТ "Державний ощадний банк України"; відповідач-1), Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" (далі - АТ "Державний експортно-імпортний банк України"; відповідач-2) забезпечити безперешкодний, постійний та своєчасний доступ учасників працівників і представників позивача до нежитлового приміщення, яким позивач користується на підставі договору суборенди від 01.08.2024 № 2/2024-Д, розташованого за адресою: м. Київ, Спортивна площа, 1-А, БЦ "Гулівер", 3 поверх, загальною площею 1050 кв.м, шляхом припинення будь-яких дій з боку відповідачів або осіб під їх контролем (в тому числі блокування доступу, відключення систем пропуску, зміна замків, переміщення майна позивача чи втручання в господарську діяльність позивача) та відновлення стану користування, який існував до вчинених порушень.
Позовні вимоги обґрунтовано таким: 
- ТОВ "Дієса" є суб`єктом господарювання, який на законних підставах користується нежитловим приміщенням загальною площею 1050 кв.м, розташованим на 3 поверсі БФК "Gulliver" (м. Київ, Спортивна площа, 1-А) на підставі договору суборенди від 01.08.2024 № 2/2024-Д, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Технополіс-1" (далі - ТОВ "Технополіс-1"; третя особа; орендар) та ТОВ "Дієса" (суборендар). Водночас орендар користувався приміщенням на підставі договору оренди від 27.06.2024, укладеного з ТОВ "Три О";
- 12.08.2025 ТОВ "Дієса" отримало вимогу від AT "Ощадбанк", згідно з якою останнє та AT "Укрексімбанк" 26.07.2025 набули право спільної часткової власності на БФК "Gulliver" у зв`язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки та зазначало про припинення користування приміщенням та звільнення його до 11.08.2025; 
- з 31.10.2025 працівникам ТОВ "Дієса" було заблоковано доступ до орендованих приміщень, пропускні картки деактивовано, фізичний доступ на поверх обмежено службами охорони комплексу.
Позивач також просив врахувати правильну юридичну назву договору, що надає ТОВ "Дієса" право володіння та користування нежитловим приміщенням, а саме: частиною 3 поверху (БЦ "Гулівер" за адресою: 01001, м. Київ, Спортивна площа, 1-А), загальною площею 1050 кв.м. Зазначило, що ним є договір оренди від 01.08.2024 № 2/2024-Д, а не договір суборенди з таким же номером і датою. 
ТОВ "Дієса" подало заяву про зміну предмету позову та просило п. 2 прохальної частини позовної заяви вважати таким: зобов`язати АТ "Державний ощадний банк України", АТ "Державний експортно імпортний банк України" не чинити перешкоди позивачу у користуванні нежитловим приміщенням, розташованим за адресою: м. Київ, Спортивна площа, 1-А, 3 поверх, загальною площею 1050 кв.м.
18.11.2025 ТОВ "Дієса" подало до суду заяву, в якій просило вжити заходи забезпечення позову, а саме: 
1.1. Заборонити АТ "Державний ощадний банк України", АТ "Державний експортно-імпортний банк України", а також будь-яким іншим особам, що діють за їх дорученням, до набрання рішенням у цій справі законної сили, обмежувати доступ до нежитлового приміщення, що розташоване на 3 поверсі БФК "Gulliver" за адресою: 01001, м. Київ, площа Спортивна, 1-А, де знаходиться майно ТОВ "Дієса";
1.2. Заборонити АТ "Державний ощадний банк України", АТ "Державний експортно-імпортний банк України", а також будь-яким іншим особам, що діють за їх дорученням, до набрання рішенням у цій справі законної сили вчиняти дії, які спрямовані і на обмеження доступу ТОВ "Дієса", його працівникам, представникам до його майна (фінансово-господарської документації, архіву, серверів, робочих комп`ютерів, офісної техніки, сейфів, меблів тощо), яке знаходиться на 3 поверсі БФК "Gulliver" за адресою: 01001, м. Київ, площа Спортивна, 1-А, шляхом встановлення заборони: перешкоджанню вільному доступу, а також підйому через ліфти до 3 поверху БФК "Gulliver" за адресою: 01001, м. Київ, площа Спортивна, 1-А, працівникам ТОВ "Дієса", його представникам до майна товариства (фінансово-господарської документації, архіву, серверів, робочих комп`ютерів, офісної техніки, сейфів, меблів тощо); обмеження електропостачання та водопостачання до нежитлового приміщення, яке знаходиться на 3 поверсі БФК "Gulliver" за адресою: 01001, м. Київ, площа Спортивна, 1-А, в тому числі електроенергії виробленої генераторами електричної енергії, що забезпечують постійне живлення електроенергією БФК "Gulliver", за виключенням аварійної ситуації та відсутності електроенергії всього БФК "Gulliver"; перешкоджанню у вільному доступу до підземного паркінгу (поверх 2), як до укриття цивільного захисту під час тривоги; зміни замків або пропускних кодів; відключення або блокування електронних перепусток; обмеження електропостачання мережевого з`єднання чи пропускного режиму; опечатування або блокування входів; вилучення, переміщення чи пошкодження документів, серверів, техніки або іншого майна; вчинення будь-яких інших дій, що створюють перешкоди у доступі до приміщення 3 поверху БФК "Gulliver" за адресою: 01001, м. Київ, площа Спортивна, 1-А;
1.3. Зобов`язати АТ "Державний ощадний банк України", АТ "Державний експортно-імпортний банк України" забезпечити безпечне зберігання майна, документів, архівів та серверного обладнання позивача у межах спірних приміщень на 3 поверсі БФК "Gulliver" до остаточного вирішення спору судом. 
На обґрунтування заяви про забезпечення позову ТОВ "Дієса" посилалось на ймовірність істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту/поновлення порушених прав/інтересів у разі невжиття відповідних заходів забезпечення позову. 
Господарський суд м. Києва ухвалою від 20.11.2025 (суддя - В. О. Демидов) заяву ТОВ "Дієса" про вжиття заходів забезпечення позову задовольнив частково.
Вжито такі заходи забезпечення позову до набрання рішенням Господарського суду м. Києва у справі законної сили: 2.1 Заборонено АТ "Державний ощадний банк України" та АТ "Державний експортно-імпортний банк України", а також будь-яким іншим особам, що діють за їх дорученням, до набрання рішенням у цій справі законної сили вчиняти дії, які спрямовані на обмеження доступу ТОВ "Дієса", його працівникам, представникам до його майна (фінансово-господарської документації, архіву, серверів, робочих комп`ютерів, офісної техніки, сейфів, меблів тощо), яке знаходиться на 3 поверсі БФК "Gulliver" за адресою: 01001, м. Київ, площа Спортивна, 1-А, шляхом встановлення заборони: перешкоджанню вільному доступу, а також підйому через ліфти до 3 поверху БФК "Gulliver" за адресою: 01001, м. Київ, площа Спортивна, 1-А, працівникам ТОВ "Дієса", його представникам до майна товариства (фінансово-господарської документації, архіву, серверів, робочих комп`ютерів, офісної техніки, сейфів, меблів тощо); обмеження електропостачання та водопостачання до нежитлового приміщення, яке знаходиться на 3 поверсі БФК "Gulliver" за адресою: 01001, м. Київ, площа Спортивна, 1-А, в тому числі електроенергії виробленої генераторами електричної енергії, що забезпечують постійне живлення електроенергією БФК "Gulliver", за виключенням аварійної ситуації та відсутності електроенергії всього БФК "Gulliver"; перешкоджанню у вільному доступу до підземного паркінгу (поверх 2) як до укриття цивільного захисту під час тривоги; зміни замків або пропускних кодів; відключення або блокування електронних перепусток; обмеження електропостачання мережевого з`єднання чи пропускного режиму; опечатування або блокування входів; вилучення, переміщення чи пошкодження документів, серверів, техніки або іншого майна; вчинення інших дій, що створюють перешкоди у доступу до приміщення 3 поверху БФК "Gulliver" за адресою: 01001, м. Київ, площа Спортивна, 1-А. У іншій частині вимог заяви про вжиття заходів забезпечення позову відмовлено. 
Суд першої інстанції, керуючись ст.ст. 136, 137 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), виходив з наявності підстав для вжиття відповідних заходів забезпечення позову, зазначивши, що вони є співмірними із предметом заявлених позовних вимог.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.03.2026 (головуючий суддя - В. А. Корсак, судді - О. М. Сибіга, С. О. Алданова) змінено ухвалу Господарського суду м. Києва від 20.11.2025 про забезпечення позову та викладено її резолютивну частину в такій редакції: "1. Заяву ТОВ "Дієса" про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити частково. 2. Вжити такі заходи забезпечення позову у справі № 910/13892/25 до набрання рішенням Господарського суду м. Києва законної сили: 2.1 Заборони АТ "Державний ощадний банк України" та АТ "Державний експортно-імпортний банк України", а також будь-яким іншим особам, що діють за їх дорученням, до набрання рішенням у цій справі законної сили вчиняти дії, які спрямовані на обмеження доступу ТОВ "Дієса", його працівникам та представникам до його майна, яке знаходиться в орендованому приміщенні на 3 поверсі БФК "Gulliver" за адресою: 01001, м. Київ, площа Спортивна, 1-А, шляхом встановлення заборони: перешкоджанню вільному доступу, а також підйому через ліфти до 3 поверху БФК "Gulliver" за адресою: 01001, м. Київ, площа Спортивна, 1-А, працівникам ТОВ "Дієса", де знаходиться орендоване приміщення, та його представникам до майна цього товариства; обмеження електропостачання та водопостачання до орендованого нежитлового приміщення, яке знаходиться на 3 поверсі БФК "Gulliver" за адресою: 01001, м. Київ, площа Спортивна, 1-А, в тому числі електроенергії виробленої генераторами електричної енергії, що забезпечують постійне живлення електроенергією БФК "Gulliver", за виключенням аварійної ситуації та відсутності електроенергії всього БФК "Gulliver"; перешкоджанню у вільному доступу до підземного паркінгу (поверх 2), як до укриття цивільного захисту під час тривоги; зміни замків або пропускних кодів; відключення або блокування електронних перепусток; обмеження електропостачання мережевого з`єднання чи пропускного режиму; опечатування або блокування входів; вилучення, переміщення майна, що знаходиться в орендованому приміщенні; вчинення інших дій, що створюють перешкоди у доступу до приміщення 3 поверху БФК "Gulliver" за адресою: 01001, м. Київ, площа Спортивна, 1-А. В іншій частині вимог заяви про вжиття заходів забезпечення позову відмовити".
Апеляційним господарським судом також залишено без змін ухвалу Господарського суду м. Києва від 12.12.2025 про роз`яснення ухвали про забезпечення позову від 20.11.2025 у справі № 910/13892/25.
Змінюючи ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову, апеляційний господарський суд виходив з такого: 
- спір у справі стосується усунення перешкод ТОВ "Дієса" у користуванні нежитловим приміщенням за адресою: 01001, м. Київ, Спортивна площа, 1-А, БФК "Gulliver", 3 поверх, загальною площею 1050 кв.м та зобов`язання відповідачів не чинити перешкоди позивачу у користуванні нежитловим приміщенням, розташованим за адресою: м. Київ, Спортивна площа, 1-А, 3 поверх, загальною площею 1050 кв.м;
- позивачем до матеріалів справи долучено вимогу AT "Ощадбанк", у якій повідомлялось, що 26.07.2025 AT "Ощадбанк" та AT "Укрексімбанк" набули право спільної часткової власності на БФК "Gulliver" у зв`язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки та про припинення користування приміщенням із звільненням його до 11.08.2025; 
- відповідачі вживають заходи щодо позбавлення позивача можливості доступу до орендованого майна, а саме: надсилають вимоги щодо припинення користування та звільнення приміщення, листи щодо припинення користування та звільнення приміщення; 
- на час розгляду відповідної заяви у позивача доступ до орендованого майна відсутній. Зокрема, позивач послався на те, що з 31.10.2025 працівникам ТОВ "Дієса" заблоковано доступ до орендованих приміщень, пропускні картки деактивовано, фізичний доступ на поверх обмежено службами охорони комплексу; 
- невжиття заходів забезпечення позову призведе до порушення прав ТОВ "Дієса";
- позов не містить вимог щодо майна ТОВ "Дієса", зокрема, фінансово-господарської документації, архіву, серверів, робочих комп`ютерів, офісної техніки, сейфів, меблів тощо. Із ухвали суду першої інстанції необхідно виключити висновки та вжиті судом заходи забезпечення позову що стосуються майна, про яке не йдеться у позовній заяві (щодо фінансово-господарської документації, архіву, серверів, робочих комп`ютерів, офісної техніки, сейфів, меблів тощо), оскільки такі не є співмірними та адекватними з позовними вимогами. В іншій частині оскаржувана ухвала суду першої інстанції ухвалена відповідно до вимог закону.
Не погоджуючись із ухваленими у справі судовими актами, АТ "Державний експортно-імпортний банк України" звернулось до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати в частині часткового задоволення апеляційної скарги АТ "Ощадбанк" та заяви АТ "Укрексімбанк" про приєднання до апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду м. Києва від 20.11.2025 про забезпечення позову та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заяви ТОВ "Дієса" про забезпечення позову. 
У касаційній скарзі АТ "Державний експортно-імпортний банк України" вказує на таке: судові рішення суперечать ст.ст. 2, 7, 13, 136, 137 ГПК України; судами попередніх інстанцій не враховано висновків Верховного Суду щодо застосування ст.ст. 136, 137 ГПК України, викладених у постановах Верховного Суду від 11.01.2024 у справі № 916/3599/23, від 30.01.2024 у справі № 908/2835/22(908/1829/23), від 18.05.2022 у справі № 910/12187/21, від 05.07.2023 у справі № 910/2795/20, від 24.06.2022 у справі № 904/3783/21, від 26.09.2022 у справі № 911/3208/21, від 20.02.2019 справі № 923/558/18, від 14.12.2022 у справі № 904/1513/22 та інших; суди попередніх інстанцій не здійснили оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості, адекватності; застосували заходи забезпечення позову які тотожні позовним вимогам; застосували заходи забезпечення позову за відсутності доказів, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту прав позивача; суди попередніх інстанцій не надали належної оцінки тому, що між відповідачами і позивачем відсутні договірні відносини та, що відповідачі не є сторонами договору оренди; суди втрутилися в господарську діяльність відповідачів і не врахували, що право користування або оренди не може мати вищий пріоритет захисту, ніж право власності, гарантоване ст. 41 Конституції України; суди попередніх інстанцій не звернули уваги на те, що заява позивача про забезпечення позову не містила пропозицій щодо зустрічного забезпечення, не відповідала вимогам ГПК України і підлягала поверненню заявнику на підставі ч. 7 ст. 140 ГПК України. 
АТ "Державний ощадний банк України" у касаційній скарзі також просить скасувати ухвалу Господарського суду м. Києва від 20.11.2025 в частині задоволення заяви ТОВ "Дієса" про забезпечення позову, а також постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.03.2026 в частині зміни резолютивної частини ухвали Господарського суду м. Києва від 20.11.2025. Просить у скасованій частині ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви ТОВ "Дієса" про забезпечення позову у справі № 910/13892/25. 
На обґрунтування доводів цієї касаційної скарги АТ "Державний ощадний банк України" посилається на таке: суди попередніх інстанцій порушили ч. 11 ст. 137 ГПК України (застосували заходи забезпечення позову, які є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог), ч. 4 ст. 137 ГПК України (застосували (залишили в силі) заходи забезпечення позову, які не є співмірними із позовними вимогами), ч. 2 ст. 136 ГПК України (застосували (залишили в силі) заходи забезпечення позову за відсутності визначених законом підстав для їх вжиття); оскаржувані судові рішення не містять висновків та/або обґрунтованих припущень щодо того, яким чином незастосування заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
У касаційній скарзі АТ "Державний ощадний банк України" також посилається на неврахування судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 08.11.2021 у справі № 911/1141/21, від 24.01.2023 у справі № 916/2363/22, від 17.04.2023 у справі № 910/11021/22, від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22, від 15.07.2020 у справі № 909/835/18 та інших.
Ухвалою Верховного Суду від 22.04.2026 відкрито провадження за касаційною скаргою АТ "Державний експортно-імпортний банк України" на ухвалу Господарського суду м. Києва від 20.11.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.03.2026 на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 287 ГПК України і призначено останню до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу до 11.05.2026. 
Верховний Суд ухвалою від 22.04.2026 відкрив провадження за касаційною скаргою АТ "Державний ощадний банк України" на ухвалу Господарського суду м. Києва від 20.11.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.03.2026 на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 287 ГПК України і призначив останню до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та надав строк для подання відзиву на касаційну скаргу до 18.05.2026. Вирішив також розгляд касаційних скарг АТ "Державний експортно-імпортний банк України" та АТ "Державний ощадний банк України" здійснювати спільно.
АТ "Державний ощадний банк України" звернулось до Верховного Суду із додатковими поясненнями, в яких просило врахувати при перегляді цієї справи висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 22.04.2026 у справі № 910/15778/25, відповідно до ч. 4 ст. 300 ГПК України.
У відзиві від 07.05.2026 ТОВ "Дієса" просило касаційну скаргу АТ "Державний експортно-імпортний банк України" залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції - без змін як таку, що ухвалена відповідно до вимог ст. 236 ГПК України.
ТОВ "Дієса" у відзиві від 15.05.2026 просить відмовити у задоволенні касаційної скарги АТ "Державний ощадний банк України", а оскаржувану постанову апеляційного господарського суду залишити без змін з підстав, наведених у відзиві. У цьому відзиві ТОВ "Дієса" просить також призначити розгляд касаційних скарг у судовому засіданні з викликом сторін. 
18.05.2026 до Верховного Суду від ТОВ "Дієса" надійшло клопотання про розгляд справи з викликом сторін з метою забезпечення принципів змагальності, рівності сторін, повного та всебічного встановлення обставин справи. Оскільки наявні у матеріалах справи документи і пояснення сторін є достатніми для перегляду заяви про забезпечення позову без виклику сторін, колегія суддів здійснює розгляд цієї справи за наявними у ній матеріалами в порядку письмового провадження з огляду на ч. 5 ст. 301 ГПК України (див. також постанову Верховного Суду від 05.07.2023 у справі № 910/2795/20). Колегія суддів дійшла висновку, що вказане клопотання не містить належного обґрунтування для перегляду цієї справи з викликом сторін.
Переглянувши в касаційному порядку судові рішення в оскаржуваній частині, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційних скарг з огляду на таке.
Відповідно до вимог ст. 300 ГПК України оскаржувані судові рішення переглядаються в частині задоволення заяви про забезпечення позову.
Реалізація права на судовий захист, гарантованого кожному ст.ст. 55, 124 Конституції України, багато в чому залежить від належного правового механізму, складовою якого, зокрема, є інститут забезпечення позову у судовому процесі. 
Забезпечення позову - це вжиття заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20). Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити тощо. 
Інститут забезпечення позову регулюється гл. 10 розд. I ГПК України. 
Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає ст. 136 ГПК України (тут і далі - в редакції, чинній на час звернення із відповідною заявою та її розгляду у суді), згідно з якою господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. 
Заходи забезпечення позову визначає ст. 137 ГПК України, а порядок подання заяви про забезпечення позову - ст. 138 цього Кодексу. 
Так, відповідно до ст. 138 ГПК України заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа. 
За ст. 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між заявленим заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. 
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.
Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст. 137 ГПК України). Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. 
Здійснюючи аналіз норм права, які регулюють інститут забезпечення позову, Велика Палата Верховного Суду, Верховний Суд неодноразово висновували таке:
- розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18, від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22);
- як характер спору (майновий або немайновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не мають вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову. Ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами. Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22);
- не існує універсального алгоритму застосування заходів забезпечення позову, оскільки їх вжиття (або відмова у такому) знаходиться у прямій залежності від фактичних обставин кожного конкретного господарського спору. Сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Разом з тим законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення із заявою про забезпечення позову, а тому суди в кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності (див. постанову Верховного Суду від 04.09.2024 у справі № 915/249/24); 
- під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам необхідно враховувати, що такими заходами не повинні блокуватися господарська діяльність юридичної особи, порушуватися права осіб, що не є учасниками судового процесу, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору (див. постанову Верховного Суду від 09.09.2022 у справі № 904/7630/21);
- під час вирішення питання про забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті, та не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову (див. постанови Верховного Суду від 21.03.2024 у справі № 910/15328/23, від 17.12.2018 у справі № 914/970/18, від 10.11.2020 у справі № 910/1200/20);
- як убачається з матеріалів справи, предметом позову є, зокрема, визнання за ТОВ "БК "Міленіум." права володіння та користування (найму, оренди) спірними нежитловими приміщеннями. Водночас у заяві про забезпечення позову заявник просив заборонити відповідачам вчиняти дії, спрямовані на обмеження ТОВ "БК "Міленіум.", його працівникам та контрагентам можливості володіння, користування та використання у господарській діяльності цих самих приміщень. Відповідно до ч. 11 ст. 137 ГПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті. Вжиті судами попередніх інстанцій заходи забезпечення позову фактично зводяться до надання позивачу безперешкодного права володіння та користування спірним майном до вирішення спору по суті, тобто мають ознаки вирішення спору по суті та є тотожними заявленим позовним вимогам. Застосування таких заходів призводить до того, що позивач отримує доступ до приміщень та можливість їх використання так, ніби його позовні вимоги вже задоволені судом, що є неприпустимим на стадії забезпечення позову. Суди попередніх інстанцій не врахували сталу практику Верховного Суду щодо застосування ст.ст. 136, 137 ГПК України. Зокрема, у постановах Верховного Суду від 11.01.2024 у справі № 916/3599/23, від 21.01.2019 у справі № 902/483/18 та ухвалі Верховного Суду від 07.08.2018 у справі № 906/824/17, неодноразово наголошувалося на недопустимості вжиття заходів забезпечення позову, які фактично підміняють собою судове рішення у справі та вирішують спір по суті до його розгляду. Вирішуючи питання щодо забезпечення позову, суд насамперед повинен з`ясувати зміст позовних вимог, а також правові підстави позову, оскільки суд, який не вирішує спір по суті, у будь-якому випадку не може застосувати такий захід забезпечення позову, який за змістом є тотожним задоволенню заявлених позовних вимог. Верховний Суд погоджується з доводами скаржників про те, що застосовані заходи забезпечення позову порушують баланс інтересів учасників справи та є неспівмірними. Як убачається з матеріалів справи, на час вирішення питання про забезпечення позову за відповідачами зареєстровано право власності на Комплекс. Заборона особам, за якими зареєстровано право власності, вчиняти дії щодо такого майна на користь особи, чиє право користування є спірним і лише підлягає доведенню в судовому порядку, є непропорційним втручанням у майнові права банків. На стадії забезпечення позову захист оспорюваного права оренди не може мати вищий пріоритет, ніж наявне зареєстроване право власності. При цьому позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову (в частині заборони блокування доступу до приміщення) істотно ускладнить чи унеможливить ефективний захист або поновлення його оспорюваних прав у разі задоволення позову. Спір у цій справі стосується визнання права, що за своєю природою є вимогою немайнового характеру. У разі задоволення позову порушене право позивача буде відновлено на підставі судового рішення, а тимчасова неможливість користування приміщеннями може бути підставою для відшкодування збитків, а не для блокування прав власників шляхом забезпечення позову. Разом з тим Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо необхідності та обґрунтованості вжиття заходів забезпечення позову в частині заборони припинення чи обмеження постачання до нежитлових приміщень електроенергії, теплоносія, води та водовідведення (каналізації). Колегія суддів зазначає, що вказані заходи не є тотожними позовним вимогам про визнання права володіння та користування. Заборона на відключення базових життєзабезпечувальних комунікацій будівлі спрямована не на вирішення спору по суті, а виключно на підтримання фізичного та технічного стану спірного майна (status quo) до моменту ухвалення остаточного рішення суду. Припинення постачання тепла, електроенергії, водопостачання та водовідведення (каналізації) в умовах експлуатації великого торговельно-офісного комплексу може призвести до незворотних наслідків. Невжиття заходів забезпечення позову в цій частині несе реальну загрозу знищення або істотного пошкодження майна позивача та самого об`єкта оренди, що зробить неможливим ефективний захист прав позивача у разі задоволення його позову, оскільки приміщення можуть стати непридатними для використання за цільовим призначенням. Заборона на відключення комунікацій є співмірною, не позбавляє власників права власності і не покладає на них надмірного тягаря, оскільки позивач продовжує нести обов`язок з оплати спожитих комунальних послуг згідно з умовами договорів. З огляду на викладене, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення заяви в частині заборони припинення постачання до спірних приміщень комунальних послуг, проте помилилися, задовольнивши вимоги, що дублюють позовні вимоги щодо доступу до приміщень, у зв`язку з чим оскаржувані судові рішення підлягають частковому скасуванню з ухваленням нового рішення (див. постанову Верхового Суду від 22.04.2026 у справі № 910/15778/25, яка ухвалена у подібних правовідносинах і враховується при перегляді цієї справи з огляду на ч. 4 ст. 300 ГПК України).
Верховний Суд зазначає, що заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.
Задовольняючи частково заяву про забезпечення позову шляхом заборони АТ "Державний ощадний банк України" та АТ "Державний експортно-імпортний банк України", а також будь-яким іншим особам, що діють за їх дорученням, до набрання рішенням у цій справі законної сили вчиняти дії, які спрямовані на обмеження доступу ТОВ "Дієса", його працівникам та представникам до його майна, яке знаходиться в орендованому приміщенні на 3 поверсі БФК "Gulliver" за адресою: 01001, м. Київ, площа Спортивна, 1-А, шляхом встановлення заборони: перешкоджанню вільному доступу, а також підйому через ліфти до 3 поверху БФК "Gulliver" за адресою: 01001, м. Київ, площа Спортивна, 1-А, працівникам ТОВ "Дієса", де знаходиться орендоване приміщення, та його представникам до майна цього товариства; зміни замків або пропускних кодів; відключення або блокування електронних перепусток; обмеження електропостачання мережевого з`єднання чи пропускного режиму; опечатування або блокування входів; вилучення, переміщення майна, що знаходиться в орендованому приміщенні; вчинення інших дій, що створюють перешкоди у доступу до приміщення 3 поверху БФК "Gulliver" за адресою: 01001, м. Київ, площа Спортивна, 1-А, господарські суди попередніх інстанцій не врахували ст.ст. 136, 137 ГПК України, висновків Верховного Суду щодо їх застосування, а також того, що вжиті заходи забезпечення позову не є співмірними із заявленими позивачем вимогами, фактично зводяться до надання останньому безперешкодного права володіння та користування спірним майном до вирішення спору по суті, тобто мають ознаки вирішення спору по суті, є тотожними заявленим позовним вимогам, що не відповідає вимогам ст. 137 ГПК України; є непропорційним втручанням у майнові права банків, що недопустимо. Суди попередніх інстанцій не врахували того, що у разі задоволення позову порушене право позивача буде відновлено на підставі судового рішення, а тимчасова неможливість користування приміщенням може бути підставою для відшкодування збитків, а не для блокування прав власників шляхом забезпечення позову (див. також постанову Верховного Суду від 22.04.2026 у справі № 910/15778/25). 
Отже, оскільки суди попередніх інстанцій вжили заходи забезпечення позову на порушення ст. 137 ГПК України, то ухвала суду першої інстанції і постанова апеляційного господарського суду підлягають скасуванню в частині вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони АТ "Державний ощадний банк України" та АТ "Державний експортно-імпортний банк України", а також будь-яким іншим особам, що діють за їх дорученням, до набрання рішенням у цій справі законної сили вчиняти дії, які спрямовані на обмеження доступу ТОВ "Дієса", його працівникам та представникам до його майна, яке знаходиться в орендованому приміщенні на 3 поверсі БФК "Gulliver" за адресою: 01001, м. Київ, площа Спортивна, 1-А, шляхом встановлення заборони: перешкоджанню вільному доступу, а також підйому через ліфти до 3 поверху БФК "Gulliver" за адресою: 01001, м. Київ, площа Спортивна, 1-А, працівникам ТОВ "Дієса", де знаходиться орендоване приміщення, та його представникам до майна цього товариства; зміни замків або пропускних кодів; відключення або блокування електронних перепусток; обмеження електропостачання мережевого з`єднання чи пропускного режиму; опечатування або блокування входів; вилучення, переміщення майна, що знаходиться в орендованому приміщенні; вчинення інших дій, що створюють перешкоди у доступу до приміщення 3 поверху БФК "Gulliver" за адресою: 01001, м. Київ, площа Спортивна, 1-А, як такі, що ухвалені з порушенням ст. 236 ГПК України. У цій скасованій частині необхідно ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні відповідної заяви ТОВ "Дієса". 
Водночас оскаржувану постанову в частині вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони АТ "Державний ощадний банк України" та АТ "Державний експортно-імпортний банк України", а також будь-яким іншим особам, що діють за їх дорученням, до набрання рішенням у цій справі законної сили вчиняти дії, які спрямовані на обмеження доступу ТОВ "Дієса", його працівникам та представникам до його майна, яке знаходиться в орендованому приміщенні на 3 поверсі БФК "Gulliver" за адресою: 01001, м. Київ, площа Спортивна, 1-А, шляхом встановлення заборони: обмеження електропостачання та водопостачання до орендованого нежитлового приміщення, яке знаходиться на 3 поверсі БФК "Gulliver" за адресою: 01001, м. Київ, площа Спортивна, 1-А, в тому числі електроенергії виробленої генераторами електричної енергії, що забезпечують постійне живлення електроенергією БФК "Gulliver", за виключенням аварійної ситуації та відсутності електроенергії всього БФК "Gulliver"; перешкоджанню у вільному доступу до підземного паркінгу (поверх-2) як до укриття цивільного захисту під час тривоги необхідно залишити в силі. Ці заходи забезпечення позову не є тотожними заявленим позовним вимогам. Заборона на відключення базових життєзабезпечувальних комунікацій будівлі спрямована не на вирішення спору по суті, а виключно на підтримання фізичного та технічного стану спірного майна (status quo) до моменту ухвалення остаточного рішення суду. Припинення постачання електроенергії, водопостачання в умовах експлуатації великого торговельно-офісного комплексу може призвести до незворотних наслідків. Невжиття заходів забезпечення позову в цій частині несе реальну загрозу знищення або істотного пошкодження майна позивача та самого об`єкта оренди, що зробить неможливим ефективний захист прав позивача у разі задоволення його позову, оскільки приміщення можуть стати непридатними для використання за цільовим призначенням. Заборона на відключення комунікацій не позбавляє власників права власності і не покладає на них надмірного тягаря. 
Щодо вжитого заходу забезпечення позову в частині заборони перешкоджання у вільному доступу до підземного паркінгу (поверх 2) як до укриття цивільного захисту під час тривоги, то колегія суддів зазначає, що в умовах воєнного стану право на захист життя людини (ст. 3 Конституції України) є абсолютним і має безумовний пріоритет над будь-якими майновими правами. Встановивши, що приміщення підземного паркінгу БФК "Gulliver" (поверх 2), яке зазначене на сайті https://gis.kyivcity.gov.ua/shelter/ як укриття (див. норми Кодексу цивільного захисту України) і що перешкоджання у вільному доступу до цього приміщення під час тривоги є недопустимо, апеляційний господарський суд підставно вжив заходи забезпечення позову і в цій частині. Ці заходи забезпечення позову є співмірними та адекватними і їх вжиття не свідчить про втручання у діяльність банків. 
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанцій дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення заяви в частині заборони обмеження електропостачання та водопостачання до орендованого нежитлового приміщення, яке знаходиться на 3 поверсі БФК "Gulliver" за адресою: 01001, м. Київ, площа Спортивна, 1-А, в тому числі електроенергії виробленої генераторами електричної енергії, що забезпечують постійне живлення електроенергією БФК "Gulliver", за виключенням аварійної ситуації та відсутності електроенергії всього БФК "Gulliver"; перешкоджанню у вільному доступу до підземного паркінгу (поверх-2), як до укриття цивільного захисту під час тривоги, проте помилився, задовольнивши решту вимог заяви, що дублюють позовні вимоги щодо доступу до приміщення. У зв`язку з цим оскаржувані судові рішення підлягають частковому скасуванню з ухваленням нового рішення у відповідній частині. 
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 308, ч.ч. 1, 2 ст. 311 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині. Суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених ст. 300 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.
Враховуючи положення ст. 129 ГПК України судовий збір за подання апеляційних і касаційних скарг АТ "Державний експортно-імпортний банк України", АТ "Державний ощадний банк України" покладається на позивача.
Керуючись п. 13 ст. 8, ст.ст. 300, 301, 311, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Суд

П О С Т А Н О В И В:
1. Касаційні скарги Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України", Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" задовольнити частково.
2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.03.2026 та ухвалу Господарського суду м. Києва від 20.11.2025 у справі № 910/13892/25 в частині заборони АТ "Державний ощадний банк України" та АТ "Державний експортно-імпортний банк України", а також будь-яким іншим особам, що діють за їх дорученням, до набрання рішенням у цій справі законної сили вчиняти дії, які спрямовані на обмеження доступу ТОВ "Дієса", його працівникам та представникам до його майна, яке знаходиться в орендованому приміщенні на 3 поверсі БФК "Gulliver" за адресою: 01001, м. Київ, площа Спортивна, 1-А, шляхом встановлення заборони: перешкоджанню вільному доступу, а також підйому через ліфти до третього поверху БФК "Gulliver" за адресою: 01001, м. Київ, площа Спортивна, 1-А, працівникам ТОВ "Дієса", де знаходиться орендоване приміщення, та його представникам до майна цього товариства; зміни замків або пропускних кодів; відключення або блокування електронних перепусток; обмеження електропостачання мережевого з`єднання чи пропускного режиму; опечатування або блокування входів; вилучення, переміщення майна, що знаходиться в орендованому приміщенні; вчинення інших дій, що створюють перешкоди у доступі до приміщення 3 поверху БФК "Gulliver" за адресою: 01001, м. Київ, площа Спортивна, 1-А скасувати.
3. У скасованій частині ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Дієса" про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.
4. В іншій частині (щодо заборони обмеження електропостачання та водопостачання до орендованого нежитлового приміщення, яке знаходиться на 3 поверсі БФК "Gulliver" за адресою: 01001, м. Київ, площа Спортивна, 1-А, в тому числі електроенергії виробленої генераторами електричної енергії, що забезпечують постійне живлення електроенергією БФК "Gulliver", за виключенням аварійної ситуації та відсутності електроенергії всього БФК "Gulliver"; перешкоджанню у вільному доступу до підземного паркінгу (поверх-2), як до укриття цивільного захисту під час тривоги) постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.03.2026 у справі № 910/13892/25 залишити без змін.
5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дієса" (код ЄДРПОУ 36483471) на користь Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (код ЄДРПОУ 00032129) 5084, 80 грн витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної та касаційної скарг.
6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дієса" (код ЄДРПОУ 36483471) на користь Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" (код ЄДРПОУ 00032112) 5084, 80 грн витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної та касаційної скарг. 
7. Доручити Господарському суду м. Києва видати накази.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Могил С. К.

Судді: Волковицька Н. О.

Случ О. В.