УХВАЛА

16 червня 2026 року 
м. Київ

справа № 469/1027/23
провадження № 61-6936ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В., 

розглянувши касаційну скаргу Миколаївської обласної прокуратури на рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 13 січня 2026 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 27 квітня 2026 року у справі за позовом Миколаївської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації (Миколаївської обласної військової адміністрації) до Миколаївської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 , треті особи: Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, визнання незаконною і скасування державної реєстрації земельної ділянки,
ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 року Миколаївська окружна прокуратура в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації (Миколаївської обласної військової адміністрації) звернулася до суду із вказаним вище позовом, в якому просила: - усунути перешкоди власнику - Миколаївській обласній державній адміністрації (Миколаївській обласній військовій адміністрації) у розпорядженні землями державного лісового фонду шляхом визнання незаконним та скасування розпорядження Березанської районної державної адміністрації № 27 від 31 січня 2013 року в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та в частині передачі у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,0900 га з кадастровим номером 4820982200:03:000:0064 у Миколаївському (Березанському) районі для індивідуального дачного будівництва;

- усунути перешкоди власнику - Миколаївській обласній державній адміністрації (Миколаївській обласній військовій адміністрації) у розпорядженні землями державного лісового фонду шляхом зобов`язання ОСОБА_1 повернути у власність держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації (Миколаївської обласної військової адміністрації) вказану земельну ділянку; 

- визнати незаконною та скасувати у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію цієї земельної ділянки, виключивши відповідні відомості з Державного земельного кадастру.

Березанський районний суд Миколаївської області рішенням від 13 січня 2026 року у задоволенні позову відмовив. 

Миколаївський апеляційний суд постановою від 27 квітня 2026 року апеляційну скаргу Миколаївської окружної прокуратури задовольнив частково. Рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 13 січня 2026 року змінив, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови. В іншій частині рішення суду залишив без змін.
22 травня 2026 року Миколаївська обласна прокуратура, через підсистему «Електронний суд», подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 13 січня 2026 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 27 квітня 2026 року в указаній вище справі.  
Верховний Суд ухвалою від 01 червня 2026 року касаційну скаргу залишив без руху та встановив заявникові строк для усунення недоліків, а саме: надання відомостей щодо вартості спірного майна та в разі необхідності доплати судового збору. 
09 червня 2026 року до Верховного Суду надійшла заява Миколаївської обласної прокуратури про усунення недоліків касаційної скарги, до якої додано докази сплати судового збору. Також додано витяг № НВ4800746562024 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, згідно якого грошова оцінка спірної земельної ділянки становить 61 057,33 грн. 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини
і громадянина захищаються судом.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка
є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень
та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.
Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур.
У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах
та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених
у цій же статті ЦПК України.

Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах (справах незначної складності) та справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності й визначеності
у цивільних правовідносинах.
Предметом позову у цій справі є вимоги про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом її повернення, визнання незаконною і скасування державної реєстрації земельної ділянки.
Ціна позову у цій справі станом на 01 січня 2026 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 328,00 грн х 250 = 832 000,00 грн) та становить 61 057,33 грн. 
Доводів щодо наявності підстав для відкриття касаційного провадження у справі відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником не наведено.
Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено передбачених законом підстав для перегляду оскаржуваних судових рішень в касаційному порядку. 
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права
на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії).
Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (пункт 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє
у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судові рішення, що згідно положень ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Миколаївської обласної прокуратури на рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 13 січня 2026 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 27 квітня 2026 року у справі за позовом Миколаївської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації (Миколаївської обласної військової адміністрації) до Миколаївської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 , треті особи: Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, визнання незаконною і скасування державної реєстрації земельної ділянки. 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Петров

А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко