РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 червня 2026 року 	справа № 580/3248/26 	
	м. Черкаси 	
Черкаський окружний адміністративний суд у складі судді Л.В.Трофімової за участі секретаря судового засідання Д.О.Сніцар розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу №580/3248/26 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) [Позивач особисто, представники Позивача: адвокат Опанасюк Павло Павлович в режимі ВКЗ, діє на підставі ордеру серії АВ №1286961, у залі суду Попаденко Зінаїда Володимирівна, діє на підставі довіреності від 18.06.2026 в реєстрі №1603, бланк НКН 560458] до Головного управління ДПС у Черкаській області (вул. Хрещатик 235, м. Черкаси, 18002, код ЄДРПОУ ВП 44131663) [представники відповідача: Бондар Катерина Андріївна діє згідно із випискою з ЄДР; за довіреностями: від 26.05.2026 №10631/6/23-00-05-07 Березовська Людмила Павлівна, від 26.05.2026 №10630/6/23-00-05-07 Чорна Оксана Олександрівна] про визнання протиправним та скасування індивідуального акта, ухвалив рішення.
І. ПРОЦЕДУРА/ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ
01.04.2026 вх.№17164/26 представник Позивача – адвокат Опанасюк Павло Павлович (ордер серії АВ №1286961 АБ «Опанасюк і Партнери» ЄДРПОУ 4260612) у позовній заяві просив: – визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення №23044/23-00-24-04-01 про збільшення грошового зобов`язання з ПДФО на суму 652 794,24 грн та 65279,42 грн штрафної санкції; – визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення №23048/23-00-24-04-04 про збільшення грошового зобов`язання з військового збору на суму 54 399,52 грн та 5439,95 грн штрафної санкції; – визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення №23055/23-00-24-04-01 про збільшення грошового зобов`язання з ПДФО на суму 231,89 грн, штрафної санкції та 37,36 грн пені; – визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення №23064/23-00-24-04-01 про збільшення грошового зобов`язання з акцизного податку на суму 184 215,60 грн та 18 421,56 грн штрафної санкції; – визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення №23065/23-00-24-04-01 про застосування штрафної санкції у сумі 1 312 398,59 грн за непроведення розрахункових операцій з продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів через РРО на суму 958 432,81 грн; – визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення №23067/23-00-24-04-01 про застосування штрафної санкції з ПДФО у сумі 1020 грн; – визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення - рішення №23068/23-00-24-04-01, згідно якому застосовано штрафну санкцію в сумі 1020 грн за не забезпечення зберігання документів; – визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення - рішення №23085/23-00-24-04-01, згідно якому збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ в сумі 135 847,80 грн; – визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення - рішення №23087/23-00-24-04-01, згідно якому за відсутність реєстрації податкових накладних на суму 123 498 грн за грудень 2024 року, застосований штраф у сумі 3400 грн; – вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-23051/23-00-24-04-01, згідно якої вимагається сплатити недоїмку з ЄСВ в сумі 3516813,43 грн; – вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-23059/23-00-24-04-01, згідно якої вимагається сплатити недоїмку з ЄСВ в сумі 1584 грн.
Представником Позивача допущена помилка під час складання позовної заяви: замість визначеної суми недоїмки у сумі 351681.43 зазначено 3516813.43.
03.04.2026 згідно із ухвалою суду позовна заява залишена без руху для усунення недоліків, надання розрахунку сплати судового збору за вимогами майнового характеру з урахуванням похідних вимог щодо стягнення недоїмки.
Податковий кодекс України (Кодекс №2755) відповідно до п.1.3 ст.1 не регулює питання погашення зобов`язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (крім особливостей функціонування єдиного рахунку, подання звітності щодо суми нарахованого єдиного внеску), зборів на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.
13.04.2026 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування індивідуальних актів, розгляд справи вирішив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), вирішив роз`єднати у самостійні провадження вимоги, що заявлені у справі №580/3248/26, у межах справи № 580/3248/26 вирішив залишив позовну вимогу: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення №23044/23-00-24-04-01 про збільшення грошового зобов`язання з ПДФО на суму 652794,24 грн та 65279,42 грн штрафної санкції.
12.05.2026 суд клопотання представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 – адвоката П.П.Опанасюка від 05.05.2026 за вх.№23998/26 у частині розгляду адміністративної справи №580/3248/26 за правилами загального позовного провадження – задовольнив, здійснив перехід із спрощеного до загального провадження.
У постанові Верховного Суду у справі № 405/3360/17 (ЄДРСР 100918809) зазначено, що процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог. У разі надходження до суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: - подання іншого (ще одного) позову, чи - збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи - об`єднання позовних вимог, чи - зміну предмета або підстав позову.
Зміна предмету позову можлива у такі способи: 1) заміна одних позовних вимог іншими; 2) доповнення позовних вимог новими; 3) вилучення деяких із позовних вимог; 4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин. Позивач може змінити або підставу, або предмет позову. Зміна підстав і предмету позову одночасно не допускається. Якщо в процесі розгляду справи повністю змінюються підстави й предмет позову, то це варто розглядати як нові позовні вимоги, що мають бути оформлені письмовою заявою відповідно до процесуального законодавства. Подібну позицію сформував Верховний Суд у постанові від 18.05.2022 у справі № 570/5639/16-ц.
13.05.2026 через електронний суд адвокат - представник Позивача надав заяву про зміну предмета позову (реєстрація 14.05.2026 вх.№25942/26), позаяк за результатом адміністративного оскарження і скасування певних індивідуальних актів Головним управлінням ДПС у Черкаській області прийняті (отримані Позивачем 01.05.2026 - після звернення до суду - позовна заява сформована в системі електронний суд 31.03.2026) ППР від 27.04.2026 №7514/23-00-24-04-01 про збільшення суми грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб (ПДФО) у сумі 711335.34 (податкове зобовязання 652794.24 та санкції 58541.10 грн); ППР від 27.04.2026 №7515/23-00-24-04-01 про збільшення грошового зобов`язання з військового збору у сумі 59277.94 (зобов`язання 54399.52 та санкції 4878.42); рішення від 27.04.2026 №7558/23-00-24-04-01 про застосування штрафних санкцій у сумі 76507.72 грн за донарахування ЄСВ у сумі 351681.43 грн (а.с.133-134 т.3).
20.05.2026 вх. №27263/26 представник Позивача подав до суду заяву про відвід судді Трофімовій Л.В. у цій справі через незгоду із ухвалою про роз`єднання позовних вимог (заява надійшла 20.05.2026, підготовче засідання призначене на 21.05.2026, така заява відповідно до ч.4 ст. 40 КАС України не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу, у позові одночасно завлені вимоги з різних податків і зборів, що регулються різними розділами Кодексу №2755, законом про ЄСВ №2464, Законом №265 про застосування РРО, розділом ХХ Кодексу №2755 щодо тимчасового запровадження військового збору ставка змінювалась у перевіряємий період і з урахуванням того, що ЄСВ нарахований ФОП як роботодавцем щодо найманих осіб та з урахуванням того, що ціна позову є базою для розрахунку судового збору за майновими вимогами, а у позові сформовані основні самостійні вимоги та вимоги похідного характеру щодо податкових вимог про стягнення недоїмки з ЄСВ за ФОП і за найманих працівників зі сплатою 16640 грн за ненаданого до позову розрахунку). Суд враховує, що за результатом адміністративного оскарження результатів перевірки ДПС України ухвалювала рішення про результати розгляду скарги щодо вимог (№Ф-23051/23-00-24-04-01, №Ф-23053/23-00-24-04-01, №Ф-23059/23-00-24-04-01, №Ф-23062/23-00-24-04-01) про сплату недоїмки з ЄСВ у контексті порушення форми та змісту за невстановленого порушення (27.02.2026 №5069/6/99-00-06-02-01-06) з огляду на рішення про застосування санкцій щодо сплати ЄСВ № 23053/23-00-24-04-01, №23062/23-00-24-04-01, що вважаються відкликаними (адвокат у справі №580/3717/26, що вирішувалася за правилами загального позовного провадження, збільшив позовні вимоги щодо рішення від 27.04.2026 №7558/23-00-24-04-01 про застосування штрафної санкції у сумі 76507.72 за донарахуванняз ЄСВ стосовно ФОП ОСОБА_1 у сумі 351681.43).
Відповідно до ППР (а.с.138-139 т.3) від 27.04.2026 №7514/23-00-24-04-01 на підставі акта від 26.11.2025 №18621/23-00-24-04-01/2572818466 з урахуванням рішення ДПС України від 27.02.2026 №5160/6/99-00-06-01-02-06 встановлене порушення п.177.1, п.177.2, пп.177.4.1 п.177.4 ст.177 Кодексу №2755 заниження за період з 01.01.2019 до 31.12.2024 чистого оподатковуваного доходу у сумі 3626634.66 грн: за 2019 у сумі 214965.45, за 2020 у сумі 119069.22, за 2021 у сумі 255282.29, за 2023 у сумі 828153 грн, за 2024 у сумі 2209164.70 грн у результаті чого занижений ПДФО від здійснення підприємницької діяльності у сумі 652794.24: за 2019 у сумі 38693.78, за 2020 у сумі 21432.46 грн, за 2021 у сумі 45950.81, за 2023 у сумі 149067.54 грн, за 2024 у сумі 397649.65 грн (заперечення на висновки акта не подавалися). Відповідно до протоколу засідання комісії із розгляду спірних питань Головного управління ДПС у Черкаській області від 15.12.2025 №330/23-00-24-04-01 ухвалено про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафу за заниження зобов`язання з ПДФО за платежем 11010500 у розмірі 10 % від суми визначеного податкового зобовязання на підставі п.123.1. ст.123 Кодексу №2755.
27.05.2026 суд закрив підготовче провадження у справі, призначив судове засідання для розгляду справи на 22.06.2026, оголошена перерва до 26.06.2026 після судових дебатів суд перейшов з урахуванням позиції учасників справи на стадію ухвалення рішення у письмове провадження зі складанням скороченого рішення про часткове задоволення адміністративного позову та для виготовлення тексту протягом десяти днів.
26.06.2026 також у справі №580/3711/26 про застосування РРО та дотримання вимог Закону №265 у контексті оцінки відображення у звітності щодо щоденних виторгів і доходів без урахування отриманої поворотної фінансової допомоги (книга обліку доходів не надавалася під час перевірки) з урахуванням позтції та пояснень Позивача і представниками позивача, доводів представників відповідача і оцінених доказів, складене скорочене рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову щодо визнання протиправним та скасування ППР №23065/23-00-24-04-01 (рішення не набрало законної сили ЄДРСР 137750298, 137778130 повний текст складений 29.06.2026).
ІІ. ДОВОДИ ПОЗИВАЧА
В обгрунтуванні позовних вимог зазначено: встановлення складу податкового правопорушення є обов`язком контролюючого органу безвідносно наданню платником податків пояснень (а.с.8 т.1), проте відповідач використовує неправильні дані: у гр.5 декларації про майновий стан і доходи за 2024 задекларовано про придбання матеріальних цінностей у сумі 37438366 грн, у гр.4 39607233.60, однак за даними відповідача 35468951.96 грн; за фактично підтверджених витратах у сумі 42754551.95 платник задекларував лише 39282600 грн. поза увагою перевіряючих залишилася оплата з придбаних послуг у загальній сумі фактичних витрат 42754551.95 грн у 2024 році. Під час перевірки не зазначені операції про неоплату товарів у контексті кредиторської забогрованості. Факт наявності у платника дебіторської заборгованості, тобто вибуття активів, апріорі не є фактором правильності визначення загального оподатковуваного доходу, позаяк на ці показники впливають лише результати такої господарської операції. Залишилось невідомим з якого джерела отримана сума 25532438 грн. Згідно з п.2.1.2 акта перевірки встановлено заниження оподатковуваного доходу у сумі 2419829.08 (828153 за 2023) грн. Виявлене завищення собівартості у сумі 1969414.04 грн (37438366-35468951.96) документально не підтверджується. Контролюючим органом не проведений аналіз витрат, що сформовані за касовим методом у кореспонденції видаткової частини банківських виписок за 2024 рік (електроенергія, обладнання магазинів, оренда, візки). Згідно даних ЄРПН за 2024 42754551.95 (придбані для продажу товари 36203558.24 грн, проте контролюючий орган з позиції адвоката (а.с.8 т.1 зворот) врахував витрати за товар 3603011488 і проігнорував інші витрати господарської діяльності згідно банківських виписок), тому висновки про збільшення ПДФО у сумі 652794.24 є протиправними. 
Відповідно до ч.6 ст.44 КАС України за введення суду в оману щодо фактичних обставин справи винні особи несуть відповідальність, встановлену законом.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
29.04.2026 вх.№22968/26 відповідач у відзиві (а.с.49-56 т.3) зазначає: ДПС України згідно із рішенням від 27.02.2026 №5160/6/99-00-06-01-02-06 про результати розгляду скарги ППР від №23044/23-00-24-04-01 про збільшення грошового зобов`язання з ПДФО на суму 652 794,24 грн та 65279,42 грн штрафної санкції скасовує у частині застосування санкцій у сумі 67383.27, а в іншій частині залишає без змін, тому на виконання прийняте ППР від 27.04.2026 №7514/23-00-24-04-01, що направлене Позивачеві 28.04.2026. Під час співставлення доходу в декларації про майновий стан за 2023 у сумі 24704285 з податковими зобов`язанням з ПДВ у сумі 25532438 встановлено дебіторську заборгованість у сумі 828153, за 2024 у сумі 239750.66 проте ФОП ОСОБА_2 у письмових поясненнях підтвердила, що дебіторська заборгованість по покупцям/замовникам відсутні. за заниження чистого оподатковуваного доходу за 2020 (сума 119069.22 грн) та за 2021 ( сума 255282.29 грн) та збільшення за цей період ПДФО у сумі 67383.27 відповідно до п.52-1 підрозділу 10 розділу ХХ Кодексу №2755 санкції не застосовуються. У 2024 Позивачем завищено витрати у сумі 1969414.04 (37438366-35468951.96): вартість товарних залишків за даними ФОП станом на 01.01.2024 3628584.87 + придбаний товар 36030114.80 (ЄРПН) - залишки станом на 31.12.2024 у сумі 4189747.79 (дані ФОП), проте у декларації про майновий стан і доходи за 2024 платник зазначає 37438366. Позивач зазначає про оплату послуг адвокату за надання правничої допомоги у сумі 60000 грн, проте розмір має бути співмірним (не надано до позовної заяви договір, додаткову угоду, квитанцій) Під час визначення суми компенсації варто зважати на складність справи, витраченому часу, обсягу фактичних послуг, тому просить представник відмовити у стягненні за рахунок бюджетних асигнувань через необгрунтованість.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
ОСОБА_1 з 25.11.1998 є фізичною особою-підприємцем (ФОП), з 01.03.2023 зареєстрована платником ПДВ № 232070768248453.
Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю «Лідер-АБВ» зареєстроване 29.09.2014, керівником є ОСОБА_1 з 25.09.2014.
Основним видом діяльності товариства є роздрібна торгівля іншими продуктами харчування в спеціалізованих магазинах (КВЕД 47.29).На підставі наказу Головного управління ДПС у Черкаській області від 16.09.2025 № 2358-п контролюючим органом проведена планова документальна виїзна перевірка платника податків – фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період із 01.01.2019 до 31.12.2024, а також правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску за період із 01.01.2011 до 31.12.2024. 
ФОП ОСОБА_1 у періоді з 01.01.2019 до 31.12.2024 визнає, що отримувала доходи від здійснення роздрібної торгівлі напоями в спеціалізованих магазинах (КВЕД 47.25), надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (КВЕД 68.20).
В акті перевірки (а.с.97-97 т.1) зафіксоване порушення пп.177.4.1 п.177.4 ст.177 Кодексу №2755 у частині завищення витрат у сумі 2558731 грн: за 2019 у сумі 214965.45 грн, за 2020 у сумі 119069.22 грн, за 2021 у сумі 255282 грн, за 2024 у сумі 1969414.04 грн; встановлене заниження оподатковуваного доходу у сумі 3626634.66 грн: за 2019 у сумі 214965.24 грн, за 2020 у сумі 119069.22 грн, за 2021 у сумі 255282.29 грн, за 2023 у сумі 828153 грн, за 2024 у сумі 2209164.70 грн (у 2022 розбіжності не виявлені): за 2023 дані декларації №9386351869 231538.59, дані перевірки 1059691.59; за 2024 дані декларації №9428822834 324633, дані перевірки 2533797.70. Сума ПДФО 652794.24 занижена: за 2019 38693.78, за 2020 21432.46, за 2021 45950.81, за 2023 149067.54 грн, 2024 у сумі 397649.65 грн.
ФОП ОСОБА_1 під час підписання акта про результати документальної планової виїзної перевірки за період з 01.01.2019-31.12.2024 (а.с.118 т.2) не поставила підпис про підтвердження, що надані первинні документи, що використані під час перевірки достовірні та повернуті. З обов`язками, правами, відповідальністю платників, порядком подання своїх заперечень та оскарження рішень і дій посадових осіб органів ДПС ознайомлений, один примірник акта з додатками отримала 26.11.2025 в 17:08, що підтвердила підписом із висловленою позицією: з висновками акту перевірки не згідна, буду оскаржувати, маю заперечення.
У судових засіданнях Позивач і представники Позивача не висловили заперечних аргументів щодо встановлених контролюючим органом розбіжностей за 2029 - 2021 рік (а.с.98 т.1 зворот), проте спірними вважають висновки щодо обчислення доходу у 2023, отриманого доходу і здійснених витрат у 2024 і з цих підстав індивідуальний акт від 27.04.2026 №7514/23-00-24-04-01 є протиправним, позаяк ППР №23044/23-00-24-04-01 скасоване ДПС України у частині санкцій. 
Суд установив, що ДПС України за результатом адміністративного оскарження (книгу обліку доходів і витрат за перевіряємий період на перевірку не надала; у поясненні зазначила: книги доходів і витрат не велися, всі витрати проведені у безготівковій формі, а для обліку використані виписки банку та звіти про щоденні виторги) ППР від 16.12.2025 №23044/23-00-24-04-01 скасовує індивідуальний акт у частині застосування штрафних санкцій у сумі 67383.27 (а.с.89 т.1).
Відповідно до виписки КБ Приватбанк з 01.01.2019 до 31.12.2019 вхідний залишок 101759.45, вихідний залишок 110947.86, прихід 2017872.11, усього витрат 2008683.70 (а.с.12- - 147 т.2).
Відповідно до роздруківки виписок КБ Приватбанк за січень 2024 електрика, оренда - 105978.65 (а.с.149 т.2), за лютий 2024 електрика, МШП, оренда - 123067.50 грн (а.с.150 т.2), за березень 2024 електрика - 80684.33 (а.с.151 т.2), за квітень 2024 електрика, МШП, оренда - 111383.50 грн (а.с.152 т.2), за травень 2024 електрика, МШП, оренда - 438751.80 грн (559628, 155039, 404589 інші витрати) (а.с.153 т.2), за червень 2024 вода, сміття, інтернет, охорона, електрика, МШП (за компресор), оренда, РКО (комісія платежів згідно з відкритою офертою банку від 19.08.2009 №535691 без ПДВ), МНМА (оплата за вітрини холодильні) - 20214.11 (482246, 362799, 119447 інші витрати) (а.с.154 т.2), за липень 2024 вода, сміття, інтернет, охорона, електрика, оренда, РКО (комісія по еквайрингу), інформаційно/пргограм за ремонт РРО, МНМА (оплата за полиці торгівельні) - 21990.03 (686824.46, 316580, 370244.48 інші витрати) (а.с.155 т.2), за серпень 2024 вода, сміття, інтернет, охорона, електрика, оренда, РКО (комісія по еквайрингу), інформаційно/програм за техобслуговування РРО, МНМА (за обладнання) - 26608.13 (671870.45, 530749, 141121.45 інші витрати) (а.с.156 т.2), за вересень 2024 електрика, оренда, послуга за заміну електрообладнання) - 585361.18 (1146746, 270649, 876097 інші витрати) (а.с.157 т.2), за жовтень 2024 електрика, оренда - 514220.03 (907718, 1110411, 202693 інші витрати) (а.с.158 т.2), за листопад 2024 електрика, оренда - 487163.79 (656505, 607241, 49264 інші витрати) (а.с.159 т.2), за грудень 2024 вода, сміття, інтернет, охорона, електрика, оренда, РКО (комісія платежів згідно з відкритою офертою банку від 19.08.2009 №535691 без ПДВ), інформаційно/програм, МНМА (за обладнання) - 21052.15 (691941.91, 426179, 265762.91 інші витрати) (а.с.160 т.2).
Відповідно до заключної (пиво, алкогольні напої, тютюнові вироби) виписки КБ Приватбанк за січень 2024 (а.с.161 т.2) вхідний залишок 435694.15, вихідний залишок 305174.18, разом за кредитом 3495493.26 (194 операцій), разом за дебетом - 3626013.23 (281 операція); за лютий 2024 (а.с.162-163 т.2) вхідний залишок 305174.18, вихідний залишок 246587.92, разом за кредитом 3093569.73 (186 операцій), разом за дебетом - 3152155.99 (291 операція); за березень 2024 (а.с.164 т.2) вхідний залишок 246587.92, вихідний залишок 693035.35, разом за кредитом 3513052.33 (197 операцій), разом за дебетом - 3066604.90 (256 операцій); за квітень 2024 (а.с.165-166 т.2) вхідний залишок 693035.35, вихідний залишок 472992.12, разом за кредитом 3515857.27 (188 операцій), разом за дебетом - 3735900.50 (289 операцій); за травень 2024 (а.с.167-168 т.2) вхідний залишок 472992.12, вихідний залишок 215430.72, разом за кредитом 4047999.76 (194 операції), разом за дебетом - 4305561.16 (302 операції); за червень 2024 (а.с.169 т.2) вхідний залишок 215430.72, вихідний залишок 147587.74, разом за кредитом 4190131.91 (183 операції), разом за дебетом - 4257974.89 (256 операцій); за липень 2024 (а.с.170 т.2) вхідний залишок 147587.74, вихідний залишок 135163.27, разом за кредитом 5003558.60 (194 операції), разом за дебетом - 5015983.07 (297 операцій); за серпень 2024 (а.с.171 т.2) вхідний залишок 135163.27, вихідний залишок 96716.94, разом за кредитом 4182886.27 (200 операції), разом за дебетом - 4221332.60 (265 операцій); за вересень 2024 (а.с.172 т.2) вхідний залишок 96716.94, вихідний залишок 230930, разом за кредитом 4561372.15 (204 операції), разом за дебетом - 4427159.09 (275 операцій); за жовтень 2024 (а.с.173 т.2) вхідний залишок 230930, вихідний залишок 43028.35, разом за кредитом 4158718.58 (205 операцій), разом за дебетом - 4346620.23 (260 операцій); за листопад 2024 (а.с.174 т.2) вхідний залишок 43028.35, вихідний залишок 83278.05, разом за кредитом 4741166.45 (203 операції), разом за дебетом - 4700916.75 (270 операцій); за грудень 2024 (а.с.175-176 т.2) вхідний залишок 83278.05, вихідний залишок 259891.68, разом за кредитом 5619221.20 (210 операції), разом за дебетом - 5442607.57 (267 операцій). 
Згідно з документом (таблиця за даними платника податків) за 2024 (а.с.177 т.2) не пояснено підстави і методику нарахування амортизації ФОП щомісячно за листопад-грудень у сумі 7821 грн (товар 34812568.42, прямі витрати 4306750.65, оплата праці 1246642, інші 684224.44), введеного в експлуатацію компресора без зазначення строку використання та у контексті документів про облік основних засобів з використанням НП(С)БО 7 з підтвердними документами щодо первісної/залишкової вартості з огляду на отримані доходи та здійснені витрати під час оренди майна (протягом якого періоду) та здійснення діяльності за відповідним КВЕД 68.20 якому саму суб`єкту господарювання якого приміщення з якого часу за якою адресою (ТОВ СеднаАгро 33143734 та/або ДП «ЛПП Україна» Акціонерного товариства «ЛПП» (ЄДРПОУ 32435513)).
В описовій частині акта перевірки вказано (а.с.91 т.2) нерухоме майно: будинок (право власності від 20.10.1998), квартира (дарування від 28.02.2018), земельні ділянки (купівля-продаж 15.07.2016 у м.Монастирище вул. Соборна 111-9, вул.Соборна 118Є, Соборна 118Е, 16.08.2019 вул.Соборна 132, 14.08.2019 вул.Соборна 132 Б, 20.062024 вул.Соборна 132-1), купівля 25.03.2013 контори 732 кв м вартість 235 тис грн (вул.Соборна 118, земля належить ТОВ СеднаАгро 33143734), магазин Лідер (цех товарів народного споживання з підвалом) 25.03.2013 вул.Соборна 118 Е (1790.4 кв м /після реконструкції цех): свідоцтво про право власності 06.05.2014 №21273269/ договір купівлі-продажу від 25.03.2013 №381 1751.6 кв м, вартість об`єкта 310.953 тис грн; 16.08.2019 вул.Соборна 132 (436.2 кв м вартість 504 тис грн), 15.04.2014 вул.Соборна 111/9; ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями магазин Лідер м.Монастирище: вул.Соборна 111, вул. Соборна 118 Є, вул.Соборна 132, вул.Захисників України 7А м.Умань (а.с.92 т.1), а також зазначено: надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна м.Монастирище: вул.Соборна 118 Е торгово-адміністративна будівля чи цеху та щодо використання земельної ділянки ТОВ «Лідер -АБВ» вул.Соборна 118 Є, придбаної у 2016 (заснування 29.09.2014 ЄДРПОУ 39415844).
В акті перевірки (а.с.92-93 т.2) вказано, що Салій В.В. згідно з договором оренди від 11.10.2024 здає в оренду ДП «ЛПП Україна» Акціонерного товариства «ЛПП» (ЄДРПОУ 32435513) за адресою вул.Соборна 118 Е оптово-роздрібний центр «Лідер» (торгово-адміністративна будівля 633.27 кв.м ІІ поверх).
З ЄДРСР 51458041 у справі № 712/3903/15-к відомо, що під час досудового розслідування по кримінальному провадженні встановлено, що ТОВ «Седна Агро» (код ЄДРПОУ 33143734) зареєстроване та фактично здійснює діяльність в офісному приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , яке на праві приватної власності належить ФОП ОСОБА_4 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ), є достатні підстави вважати, що за місцем фактичного знаходження ТОВ «Седна Агро» можуть знаходитися фінансово-господарські документи ТОВ «Седна Агро», що підтверджують фінансово - господарські відносини з ТОВ «Агроресурссистеми» (код ЄДРПОУ 23723132).
З ЄДРСР 54463459 у справі № 902/1305/15 відомо, що згідно проведеного на підприємстві службового розслідування з`ясовано, що договір з ТОВ «Седна-Агро» насправді не укладався, проте копії чистих аркушів з підписом керівника та печаткою, що були в певній кількості у бухгалтера ТОВ «ДСП Відродження» передавались довіреній особі керівника ТОВ «ДСП Відродження» фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2. З фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 у керівника ТОВ «ДСП Відродження» були партнерські відносини, що полягали у взаємодопомозі в обробітку землі.
Відповідно до довідки інші витрати у 2024 684224.44 грн: РКО 63726.97 грн, вода 38607.37 грн, сміття 106390.76 грн, інтернет 30535.33 грн, охорона 10458.51 грн, інформаційно/програмні послуги 55958 грн, плата за ліцензії 55958 грн, земельний податок 13000 грн, податок нерухоме майно 261547.50 грн, пожежна безпека 40000 грн (а.с.148 т.2).
Відповідно до акта перевірки як носія інформації (вул. Тетіївська 37 м.Монастирище) набуто ОСОБА_1 у власність: 26.11.2013 фургон малотонажний, 22.04.2016 фургон рефрижераторний, 03.04.2019 вантажний спеціалізований фургон, 24.01.2023 загальний лековий універсал (а.с.91 зворот т.2).
26.12.2024 ОСОБА_1 звернулась до Черкаського окружного адміністративного суду з позовною заявою, просила: визнати протиправною та скасувати постанову від 10.12.2024 №135737 в.о. начальника відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області Державної служби України з безпеки на транспорті Олега Лучина про застосування адміністративно-господарського штрафу у сумі 17000 гривень відносно ОСОБА_1 . Суд встановив, що за результатами здійснення 22.10.2024 старшим державним інспектором відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області рейдової перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом було виявлено що о 14 год. 33 хв. на а/д М-30 Стрий-Умань-Дніпро-Ізварне 423 км.+647 ОСОБА_1 за допомогою водія ОСОБА_3 , який керував транспортним засобом марки MAN д/н НОМЕР_2 здійснювала перевезення вантажу. Маса транспортного засобу позивача відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 становить більше 3,5 т. Листом № 95097/43/24-24 від 29.10.2024 ОСОБА_1 за місцем її реєстрації, що відповідає відомостям Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, було повідомлено про розгляд справи. Суд дійшов висновку, що відділом державного нагляну (контролю) у Черкаській області правомірно винесено оскаржувану постанову від 10.12.2024 №135737, якою накладений адміністративно-господарський штраф у сумі 17000 грн (справа № 580/12956/24 станом на 06.07.2026 рішення не набрало законної сили).
Вартість використаних пально-мастильних матеріалів включається до складу витрат після одержання доходу, що безпосередньо пов`язаний з понесеними витратами від здійснення підприємницької діяльності, на підставі документально підтверджених первинних документів (https://ipk.vobu.ua/view/44797-422-IPK-99-00-24-03-03-IPK). 
У місті Монастирище ТОВ «Лідер -АБВ» реєстрація вул.Соборна 118 Є (заснування 29.09.2014 ЄДРПОУ 39415844) здійснює діяльність за КВЕД (47.25 роздрібна торгівля напоями в спеціалізованих магазинах, 47.29 роздрібна торгівля іншими продуктами харчування в спеціалізованих магазинах) керівником якого є ОСОБА_1 , яка має у власності земельну ділянку 0.0056 з 15.07.2016 згідно з договором купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення №1952 вул. Соборна 118 Є (а.с.91 т.2).
В акті перевірки а.с.73-74 т.3 вказано, що перевіркою правильності визначення амортизаційних відрахувань порушень не встановлено: придбано 06.04.2024 компресорну станцію вартістю 513250 грн, акт введення в експлуатацію основних засобів від 04.10.2021 без зазначення строку використання, що суперечить логічності і послідовності висновку щодо дати, згідно з таблицею за даними платника податків за 2024 (а.с.177 т.2) нарахування амортизації ФОП щомісячно за листопад-грудень у сумі 7821 грн (амортизацію починають нараховувати з місяця, наступного за місяцем введення в експлуатацію), проте не надані відомості щодо амортизації іншого нерухомого майна, що здається в оренду ФОП ОСОБА_2 .
ФОП ОСОБА_1 надала відомості про товарні залишки (алкоголь, пиво, вино, цигарки) у покупних цінах: Соборна 111 на 01.01.2019 45415.96 грн, Соборна 111 на 31.12.2019 45680.23 грн; Соборна 111 на 31.12.2020 174663.94 грн; Соборна 111 на 31.12.2021 42219.23 грн; Соборна 111 на 31.12.2022 45680.11 грн (а.с. 202 т.2) та у розрізі магазинів на 31.12.2023: Соборна 132 886408.85 грн, Соборна 111 666882.91 грн, Соборна 118 Є 1179839.78 грн, вул.Захисників України 7А м.Умань 895453.33 грн та на 31.12.2024: Соборна 132 1034269.44 грн, Соборна 111 841792.90 грн, Соборна 118 Є 1243768.42 грн, вул.Захисників України 7А м.Умань 1069917.03 грн (а.с.203 т.2).
Відповідно до декларацій з ПДВ щодо даних у рядку 5, 5.1 (код додатків Д 5) операції, що не є об`єктом оподаткування ПДВ та звільнені від ПДВ операції, це різні поняття: за 03.2023 р.5 400903, р.5.1 400903 (а.с.157 т.4), за 04.2023 р.5 974254, р.5.1 974254 (а.с.172-173 т.4), за 05.2023 р.5 1098935, р.5.1 1098935 (а.с.190-191 т.4), за 06.2023 р.5 1236071, р.5.1 1236071 (а.с.198 т.4), за 07.2023 р.5 1337593, р.5.1 1337593 (а.с.176-177 т.4), за 08.2023 р.5 1169732, р.5.1 1169732 (а.с.184-185 т.4), за 09.2023 р.5 11911964, р.5.1 1191964 (а.с.160-161 т.4), за 10.2023 р.5 1211226, р.5.1 1211226 (а.с.168-169 т.4), за 11.2023 р.5 1161432, р.5.1 1161432 (а.с.180-181 т.4), за 12.2023 р.5 12700555, р.5.1 1270555 (а.с.164-165 т.4), за 01.2024 р.5 1257306, р.5.1 1257306 (а.с.188-189 т.4), за 02.2024 р.5 1257953, р.5.1 1257953 (а.с.196-197 т.4), за 03.2024 р.5 1439413, р.5.1 1439413 (а.с.158-159 т.4), за 04.2024 р.5 1051151, р.5.1 1051151 (а.с.174175 т.4), за 05.2024 р.5 1417157, р.5.1 1417157 (а.с.192-193 т.4), за 06.2024 р.5 1345188, р.5.1 13451888 (а.с.194-195 т.4), за 07.2024 р.5 1459683, р.5.1 1459683 (а.с.178-179 т.4), за 08.2024 р.5 1519886, р.5.1 1519886 (а.с.186-187 т.4), за 09.2024 р.5 1507941, р.5.1 1507941 (а.с.162-163 т.4), за 10.2024 р.5 1528300, р.5.1 15283000 (а.с.170-171 т.4), за 11.2024 р.5 1601077, р.5.1 1601077 (а.с.182-183 т.4), за 12.2024 р.5 1762439, р.5.1 1762439 (а.с.166-167 т.4).
Відповідно до а.с.89 т.3 щодо аналізу зведених даних щодо податкових зобов`язань з ПДВ встановлено, що у грудні 2023 (стор.47 акта первірки) занижено обсяги постачання у сумі 617488.62 (4246073.49/заокруглення 45680/45680.11(дані ФОП)+27654030.49 (дані ЄРПН)-23453635 (дані ФОП)) - залишки за даними ФОП на 31.12.2023 ПДВ 123497.72, проте в таблиці відхилень сума вказана у грудні 2024 грн, однак у ППР №23085/23-00-24-04-01 (щодо правил умовного продажу), згідно якого збільшена сума грошового зобов`язання з ПДВ 135 847,80 грн зазначено про порушення саме у грудні 2023 (справа №580/3714/26).
Документи щодо поворотної фінансової допомоги (а.м.247-252 т.4) оцінені судом у справі №580/3711/26 щодо ППР про застосування санкцій за наявних РРО у ФОП ОСОБА_1 під час дослідження призначення платежу у контексті здавання виручки у банк.
22.06.2026 вх.№33213/26 ОСОБА_1 надає власний розрахунок (а.с.256-257 т.4), де зазначає інформацію про показники декларації про майновий стан і доходи за 2019-2024, де щодо обсягу отриманих доходів за 2019-2022 розбіжностей з даними перевірки немає, проте вказує по декларації за 2023 24704285 /за перевіркою НОМЕР_4 ; за 2024 39607233/за перевіркою НОМЕР_5 , однак у позовній заяві зазначено (а.с.8 т.1): у графі 4задекларована сума доходу за 2024 39607233.60 / за даними ДПС 35468951.95, що відображає очевидну суперечність доводів з урахування пояснень від 19.11.2025 №1/11 (а.с.100-102 т.3): за результатом діяльності щоденно надсилались на реєстрацію до ЄРПН в операціях з продажу підакцизного товару: дані ЄРПН за 2023 тютюн і підакцизні товари без ПДВ і акцизу 24468465.04 та згідно з деклараціями тютюн і підакцизні товари 24418608.74 - різниця між ЄРПН та деклараціями 1126296.57; за 2024 різниця між деклараціями та ЄРПН 1989897.58. 
12.11.2025 №2/11 на №22284/6/23-00-24-04-10 від 17.09.2025 про надання підтверджуючих документів та пояснень з огляду на строки перевірки ОСОБА_1 просить: про подальше проведення документальної виїзної перевірки направити відповідальних працівників за місцем офісного приміщення    АДРЕСА_2 , на виконання п.85.2 ст.85 Кодексу №2755 гарантує надати для проведення перевірки копії документів за період з 01.01.2019 до 31.12.2024 (а.с.103 т.3).
Відповідно до наказу від 12.11.2025 №2975-п відповідач продовжив строк проведення перевірки, призначеної наказом від 16.09.2025 №2358-п (провести документальну планову виїзну перефірку ФОП ОСОБА_1 податкова адреса: АДРЕСА_3 / житловий будинок набутий у власність 07.07.2005 вартість 283 тис грн) з 13.11.2025 на 5 днів, проте щодо іншої адреси відповідач окремо не зазначив.
Розглянувши подані документи і матеріали, перевіривши повідомлені доводи, аргументи учасників щодо обставин справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що адміністративний позов потрібно задовольнити частково з огляду на таке.
V. НОРМАТИВНО-ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Усі громадяни щорічно подають до податкових інспекцій за місцем проживання декларації про свій майновий стан та доходи за минулий рік у порядку, встановленому законом. Згідно із пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 Кодексу №2755 платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Згідно із п. 36.1 ст. 36 Кодексу № 2755 податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені Кодексом №2755, законами з питань митної справи.
Згідно із ч.1 ст.51 Цивільного кодексу України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.
Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 ЦК України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Законом передбачено право сторін визначати у договорі розмір санкцій і строки їх нарахування за прострочення виконання зобов`язання. Чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України. Неустойка стягується не понад дійсні збитки, а лише понад збитки у доведеному розмірі, які, як правило, є меншими за дійсні збитки. Для запобігання перетворенню неустойки на каральну санкцію суд має застосовувати право на її зменшення. Тож право суду на зменшення неустойки є проявом принципу пропорційності у цивільному праві (справа № 902/406/21 ЄДРСР 100032483 про стягнення (суми курсової різниці вартості товару, пені, річних, штрафу) з Фермерського господарства «Салій» (вул. Соснова, 17, селище Оратів, Вінницька область, 22600; код ЄДРПОУ 35110742). Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.02.2018 у справі №911/2813/17. Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Кодексом №2755.
Відповідно до п.63.3 ст.63 Кодексу №2755 одним із способів податкового контролю є контроль за місцем розташування як платника податків, так і об`єктів, що пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).Об`єктом оподаткування, згідно з пунктом 22.1 статті 22 ПК України, можуть бути майно, товари, доход (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, із наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку. Для здійснення такого податкового контролю застосовується Порядок обліку платників податків і зборів, затверджений наказом Міністерства фінансів України 9 грудня 2011 року №1588 із змінами та доповненнями (далі Порядок №1588 / https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/z1562-11#Text). Згідно із п.8.1 Порядку №1588 платник податків зобов`язаний повідомляти про об`єкти оподаткування та об`єкти, пов`язані з оподаткуванням до контролюючих органів за основним місцем обліку.Положеннями пункту 8.2 Порядку №1588 визначено, що об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (далі - об`єкти оподаткування), є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідними розділами Кодексу №2755. Повідомлення за формою №20-ОПП (додаток 10 до Порядку) повинні подавати всі платники податків - як юридичні, так і фізичні особи - підприємці у разі наявності, виникнення, зміни типу об`єкта оподаткування.
Верховний Суд у справі № 640/18768/19 висновує: правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами. 
Типова форма, за якою здійснюється облік доходів і витрат, та порядок ведення такого обліку визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Книга обліку доходів і витрат – це обов`язковий документ, у якому ФОП на загальній системі оподаткування повинні вести записи про отримані доходи та документально підтверджені витрати. 
Згідно із наказом МФУ від 13.05.2021 №261 «Про затвердження типової форми, за якою здійснюється облік доходів і витрат фізичними особами - підприємцями і фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення» (далі – Порядок №261) затверджена нова форма Книги, що набула чинності 16.07.2021. У разі ведення обліку доходів і витрат в електронному вигляді особа зобов`язана на вимогу контролюючого органу надати засвідчену належним чином копію такого обліку в паперовому вигляді у порядку, встановленому податковим законодавством (п. 5 розділу ІІ Порядку №261).Типова форма зберігається протягом 3 років після закінчення звітного періоду, у якому здійснено останній запис (п. 3 розділу ІІ Порядку №261). 
Згідно із п.50.1 ст.50 Кодексу №2755 платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов`язання минулих податкових періодів, зобов`язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку.
Згідно із п. 177.1 ст. 177 Кодексу №2755 оподаткуванню підлягають доходи фізичних осіб - підприємців, які отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності. Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) i документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця (п. 177.2 ст. 177 Кодексу №2755). За змістом пп.177.4.1 п.177.4 ст.177 Кодексу №2755 до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, що можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат. Згідно із пп.177.4.4 п.177.4 ст.177 Кодексу №2755 до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, що не зазначені в підпунктах 177.4.1.-177.4.3. вказаного пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг. Згідно із пп.177.4.5 п.177.4 ст.177 Кодексу №2755 не включаються до складу витрат підприємця: витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем; витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації; витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею; документально не підтверджені витрати. Згідно із пп.177.4.6 п.177.4 ст.177 Кодексу №2755 не підлягають амортизації такі основні засоби подвійного призначення: земельні ділянки; об`єкти житлової нерухомості; легкові та вантажні автомобілі. Згідно із п.177.10 ст.177 Кодексу №2755 фізичні особи – підприємці зобов`язані вести облік доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Облік доходів і витрат може вестися в паперовому та/або електронному вигляді, у тому числі через електронний кабінет.
КАС ВС у справі №816/926/17 ЄДРСРУ №95010069 перевіряв правомірність рішень щодо реалізації ФОП права на амортизацію. Згідно із Кодексом №2755 розрахунок амортизації основних засобів та нематеріальних активів здійснюється відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності з урахуванням обмежень, встановлених пп.14.1.138 п.14.1 ст.14 р.I цього Кодексу, пп.138.3.2-138.3.4 пункту 138.3 ст.138. Амортизація – систематичний розподіл вартості основних засобів, інших необоротних та нематеріальних активів, що амортизується, протягом строку їх корисного використання (експлуатації) (пп. 14.1.3 п. 14.1 ст. 14 Кодексу №2755). Облік вартості, що амортизується, ведеться за кожним об`єктом. Розрахунок амортизації основних засобів та нематеріальних активів здійснюється із застосуванням прямолінійного методу нарахування амортизації, за яким річна сума амортизації визначається діленням первісної вартості об`єкта основних засобів та нематеріальних активів, що амортизується, на строк корисного використання об`єкта основних засобів та нематеріальних активів (пп. 177.4.7 п. 177.4 ст. 177 Кодексу №2755). Фізична особа - підприємець (ФОП) на загальній системі оподаткування має право (за власним бажанням) вести облік основних засобів з використанням Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 №92 зі змінами (далі – НП(С)БО 7). Амортизація основних засобів у разі переходу фізичної особи - підприємця із спрощеної системи на загальну систему оподаткування нараховується з місяця, що настає за місяцем переходу на загальну систему оподаткування та закінчується – з наступного місяця після реалізації (вибуття) або безоплатній передачі об`єктів. НП (С)БО 7 «основні засоби» визначає методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про основні засоби, інші необоротні матеріальні активи та незавершені капітальні інвестиції в необоротні матеріальні активи, а також розкриття інформації про них у фінансовій звітності. Згідно із п.4 НП(С)БО 7 первісна вартість – історична (фактична) собівартість необоротних активів у сумі грошових коштів або справедливої вартості інших активів, сплачених (переданих), витрачених для придбання (створення) необоротних активів. Сума залишкової вартості визначається як різниця між первісною (переоціненою) вартістю необоротного активу і сумою його накопиченої амортизації (зносу). Згідно із п. 23-25, 30 НП(С)БО 7 нарахування амортизації здійснюється протягом строку корисного використання (експлуатації) об`єкта основних засобів та нематеріальних активів, самостійно установленого, але не менше мінімально допустимого строку корисного використання об`єкта основних засобів та нематеріальних активів. Суму нарахованої амортизації відображають збільшенням суми витрат і зносу основних засобів. Відповідно до пп.17.1.3 п.17.1 ст.17 Кодексу №2755 платник податків має право обирати самостійно, якщо інше не встановлено цим Кодексом, метод ведення обліку доходів і витрат.
Згідно з п.185.1 ст.185 Кодексу №2755 об`єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу. Відповідно до п.187.1. ст.187 Кодексу №2755 датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Згідно із п.188.1 ст.188 Кодексу №2755 база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається, виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів). Згідно із п.198.5 ст.198 Кодексу №2755 платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання, виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пункт 189.9 статті 189 цього Кодексу). У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних. Податкові зобов`язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах: придбаних для використання в неоподатковуваних операціях на дату їх придбання; придбаних для використання в оподатковуваних операціях, що починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Верховний Суд у справі №640/267/22 зазначає: податкова пільга згідно із пунктами 30.1, 30.2 статті 30 Кодексу №2755 - це передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті. Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат. Згідно із п.30.9 ст.30 Кодексу №2755 податкова пільга надається шляхом: а) податкового вирахування (знижки), що зменшує базу оподаткування до нарахування податку та збору; б) зменшення податкового зобов`язання після нарахування податку та збору; в) встановлення зниженої ставки податку та збору; г) звільнення від сплати податку та збору. У контексті тлумачення статті 30 Кодексу №2755, що регламентує надання податкових пільг, а також правової природи податку на додану вартість, варто виходити з аналізу змісту та призначення обумовленого спеціальною нормою 197.1.5 статті 197 Кодексу №2755 звільнення від оподаткування - пільги зі сплати ПДВ, та легітимної мети такого звільнення. 
Відповідно до Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», розрахункова операція - це приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.
Відповідно до п.44.1 ст.44 Кодексу №2755 для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Згідно із п.85.2 ст.85 Кодексу №2755 платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
У разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені у абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності (п. 44.6 ст. 44 Кодексу№2755).
Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (п.19 ч.1 ст.4 КАС України). 
Верховний Суд 11 вересня 2023 року у справі №420/14943/21 (адміністративне провадження №К/990/8225/23) сформулював правовий висновок про те, що критеріями обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень є: 1) логічність та структурованість викладення мотивів, що стали підставою для прийняття відповідного рішення; 2) пов`язаність наведених мотивів з конкретно наведеними нормами права, що становлять легітимну основу такого рішення; 3) наявність правової оцінки фактичних обставин справи (поданих заявником документів, інших доказів), врахування яких є обов`язковим у силу вимог закону під час прийняття відповідного рішення суб?єкта владних повноважень; 4) відповідність висновків, викладених у такому рішенні, фактичним обставинам справи; 5) відсутність немотивованих висновків та висновків, що не ґрунтуються на нормах права.
Право бути почутим є ключовим принципом «належного врядування» в демократичній державі. Перш ніж орган публічної влади ухвалить адміністративне рішення, яке стосується прав чи інтересів певної особи, їй повинна бути надана можливість висловити свої міркування та надати органу публічної влади інформацію і свої аргументи. Процедури й питання, що потребують розгляду, залежать від того, чи стосується адміністративне рішення індивідуальних або колективних інтересів. Мотиви здійснення органами публічної влади власних повноважень мають відповідати мотивам, з якими ці повноваження були надані законом (https://rm.coe.int/handbook-administration-and-you/1680a06311).
Касаційний адміністративний суд Верховного Суду у постанові від 11.04.2024 у справі № 815/2596/17 висновує, що запит контролюючого органу про надання відповідної інформації платником податків повинен визначати конкретні підстави, тобто наявність чітко окреслених обставин, що відповідно до п. 73.3 ст. 73 Кодексу №2755 є умовою, за якої відповідний орган може звернутися із таким запитом.
VІ. ОЦІНКА СУДУ
Згідно із ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів. Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
ВС у справі №?520/4590/19 визнає, що судом апеляційної інстанції неповно встановлені обставини справи, зокрема, не встановлено чи забезпечено відповідачем під час проведення документальної виїзної перевірки за місцезнаходженням податкового органу право платника податків не допустити посадових осіб до перевірки на законних підставах (коли і як відбувся допуск відповідача до виїзної перевірки), право бути присутнім, надавати пояснення з питань, що виникають під час перевірки, право подавати контролюючому органу заперечення на акт перевірки (ЄДРСР 89757330).
Документальна виїзна перевірка проводиться безпосередньо за місцезнаходженням платника податків або за місцем об`єктів його власності. Оскільки зареєстрованим місцем здійснення діяльності ФОП ОСОБА_1 є житловий будинок, то платник повідомила про офісне приміщення за іншою адресою з метою проведення виїзної документальної перевірки для надання документів. 
Платник податків має право бути присутнім під час проведення перевірок та надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок, та за власною ініціативою пояснення з питань, що не запитувалися контролюючим органом, ознайомлюватися та отримувати акти (довідки) перевірок, проведених контролюючими органами, перед підписанням актів (довідок) про проведення перевірки, у разі наявності зауважень щодо змісту (тексту) складених актів (довідок) підписувати їх із застереженням та подавати контролюючому органу письмові заперечення (п.п. 17.1.6 п. 17.1 ст. 17 Кодексу №2755).
Отримані пояснення щодо виявлених порушень або з інших питань, що виникли під час перевірки, додаються до акту (довідки) документальної перевірки (абзац сьомий п. 1 розд. ІV Порядку № 727).
Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття (висновки ВС у справі №813/1790/18).
Податок на додану вартість становить 20 відсотків, 7 і 14 відсотків бази оподаткування податком на додану вартість та додається до ціни товарів/послуг. Перелік операцій, які звільняються від оподаткування ПДВ визначені у статті 197 Кодексу №2755, проте такі обставини не були перевірені контролюючим органом щодо заповнення р.5, р.5.1 декларації з ПДВ і платник не надав до суду відповідне підтвердження для такого заповнення звітності, що унеможливлює ефективний судовий контроль з перевірки визначеного відповідачем податку на доходи фізичних осіб з урахуванням/без урахування податкового зобов`язання з ПДВ у контексті обчислення у 2023, у 2024 роках з урахуванням здавання виручки у банк за результатом здійснення торгівельної діяльності за отриманими ліцензіями, отриманих доходів від здавання майна в оренду та нарахуванням амортизації у складі витрат, за відсутності оформлених в установленому порядку переказів коштів про поворотну фінансову допомогу, допущених розбіжностей щодо грудня 2023/грудня 2024 на стор.47 акта перевірки та про введення в експлуатацію у 2021 (стор.17 акта перевірки) з огляду на нелогічність та непослідовність носія інформації як підстави для прийняття індивідуального акта, що становить фундаментальне порушення.
Відповідно до п. 49.9 ст. 49 Кодексу №2755 за умови дотримання платником податків вимог ст. 49 Кодексу №2755 посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.
Оскільки ФОП ОСОБА_1 звітність з ПДВ подана з березня 2023 року (на стор.47 акта перевірки встановлено заниження обсягів постачання за 2023 рік з урахуванням залишку товарів за даними платника податків, ЄРПН та р.5 Додатку Ф2 до декларації про майновий стан і доходи, проте вказано про розбіжність у грудні 2024), а під час реалізації матеріалів перевірки не надані заперечення на акт перевірки, зважаючи, що під час оформлення наказу на продовження строку проведення перевірки без реагування на повідомлене Позивачем місце надання документів перевіряючим, то з огляду на заповнення рядків 5 і 5.1 декларації з ПДВ щодо звільнення, надання платником відомостей про інші витрати та залишки товарів, враховуючи п.9 ч.2 ст.2 КАС України з урахуванням права особи на пояснення та на участь у процесі прийняття рішення ППР Головного управління ДПС у Черкаській області від 27.04.2026 №7514/23-00-24-04-01 на підставі акта від 26.11.2025 №18621/23-00-24-04-01/2572818466 з урахуванням рішення ДПС України від 27.02.2026 №5160/6/99-00-06-01-02-06 у частині встановленого податкового правопорушення у визначенні податкового забов`язання з ПДФО за період 2023-2024 є протиправним.
У разі визнання незаконним (протиправним) індивідуальний акт є таким, що не діє з моменту його прийняття. 
Оскільки Позивач і представники позивача висловлювали під час судового розгляду незгоду щодо висновків перевікри за 2023-2024 та не висловлювали незгоди з визначення податкового зобов`язання з ПДФО в інший період з наданням підтвердження, то потрібно відмовити у визнанні протиправним податкового повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 27.04.2026 №7514/23-00-24-04-01 на підставі акта від 26.11.2025 №18621/23-00-24-04-01/2572818466 з урахуванням рішення ДПС України від 27.02.2026 №5160/6/99-00-06-01-02-06 у частині встановленого податкового правопорушення з визначення грошового забов`язання з ПДФО за період 2019-2021.
Відповідно до п.23 ч.1 ст.4 КАС України похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).
У похідній частині позовної вимоги про скасування податкового повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 27.04.2026 №7514/23-00-24-04-01 з визначення грошового забов`язання з ПДФО фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 за період 2019-2021 варто відмовити.
VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.3 ст.245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення порушеного права особи і вправі обрати найбільш ефективний спосіб захисту такого права, який відповідає характеру порушення з урахуванням обставин конкретної справи, однак, перебирання непритаманних суду повноважень суб`єкта владних повноважень неможливе за відсутності всіх умов, необхідних для втручання у дискреційні повноваження відповідного суб`єкта. Рішення, яке приймається суб`єктом владних повноважень у межах його дискреційних повноважень є правомірним лише за умови, що воно відповідає всім критеріям, що визначені частиною другою статті 2 КАС України (висновки ВС у справі №380/13558/21).
У науково-практичному коментарі до Закону України «Про адміністративну процедуру» зазначено: принципи добросовісності та розсудливості корелюються насамперед з п.5 та п.6 частини 2 ст.2 КАС України як критеріями для оцінки правомірності рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
За оцінених доказів, перевірених доводів учасників справи, зважаючи на період здійсненої перевірки за 2019-2024 рік, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову та вважає за доцільне з огляду на право платника податків бути заслуханим під час ухвалення рішення стосовно результатів відображення підприємницької діяльності зобов`язати Головне управління ДПС у Черкаській області на підставі акта від 26.11.2025 №18621/23-00-24-04-01/2572818466 з урахуванням рішення ДПС України від 27.02.2026 №5160/6/99-00-06-01-02-06 та з урахуванням заяви ОСОБА_1 від 12.11.2025 №2/11 на №22284/6/23-00-24-04-10 від 17.09.2025 визначити податкове забов`язання з ПДФО за період 2023-2024 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
VІІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ 
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає про таке. Згідно з частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із частиною 3 ст.139 КАС України під час часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Суд не включає до складу судових витрат, що підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Відповідно до ч.6 ст. 172 КАС України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання адміністративного судочинства. Розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз`єднання позовних вимог.
Cуд вправі з власної ініціативи до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог у самостійне провадження для забезпечення виконання завдань адміністративного судочинства, тобто, зокрема, для своєчасного вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Проте таке роз`єднання можливе лише у тому випадку, якщо кожна з виділених вимог може бути предметом розгляду у тому суді, який роз`єднав позовні вимоги (висновки Великої Палати Верховного Суду у справі № 9901/285/21).
У постанові ОП КАС ВС від 29.08.2022 № 826/16473/15 (К/9901/47471/21) вказано: підхід законодавця до правового регулювання розподілу витрат на сплату судового збору нерозривно пов`язаний із завданням адміністративного судочинства, котре полягає у вирішенні судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд повинен враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, має бути співмірним із ціною позову. Про це зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду при розгляді справи № 810/3213/16. Склад і розмір витрат, пов`язаних із оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Суд має також враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд із урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір із огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
На підставі платіжної інструкції від 30.03.2026 №3984 позивач сплатила грн судового збору за адміністративним позовом 16640 грн (а.с.2 т.1) (ідентифікатор в Казначействі 1002898535) та відповідно до платіжної інструкції №4030 від 06.04.2026 38677.79 грн (а.с.43 т.3) (ідентифікатор в Казначействі 1006946139). 
Керуючись статтями 2, 5-16, 19, 73-78, 90, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити частково.
Відмовити у визнанні протиправним податкового повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 27.04.2026 №7514/23-00-24-04-01 на підставі акта від 26.11.2025 №18621/23-00-24-04-01/2572818466 з урахуванням рішення ДПС України від 27.02.2026 №5160/6/99-00-06-01-02-06 у частині встановленого податкового правопорушення з визначення грошового забов`язання з ПДФО фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 за період 2019-2021. У похідній частині позовної вимоги, сформованої відповідно до п.2 ч.1 ст.5 КАС України, щодо скасування податкового повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 27.04.2026 №7514/23-00-24-04-01 з визначення грошового забов`язання з ПДФО фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 за період 2019-2021 відмовити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 27.04.2026 №7514/23-00-24-04-01 на підставі акта від 26.11.2025 №18621/23-00-24-04-01/ НОМЕР_1 з урахуванням рішення ДПС України від 27.02.2026 №5160/6/99-00-06-01-02-06 у частині встановленого податкового правопорушення у визначенні податкового забов`язання з ПДФО за період 2023-2024.
Зобов`язати Головне управління ДПС у Черкаській області на підставі акта від 26.11.2025 №18621/23-00-24-04-01/2572818466 з урахуванням рішення ДПС України від 27.02.2026 №5160/6/99-00-06-01-02-06 та з урахуванням заяви ОСОБА_1 від 12.11.2025 №2/11 на №22284/6/23-00-24-04-10 від 17.09.2025 визначити податкове забов`язання з ПДФО за період 2023-2024 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Розподіл судових витрат здійснити в установленому порядку за результатом розгляду заяви від адвоката Опанасюка Павла Павловича. 
Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів ЄСІТС з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до рішення ВРП від 17.08.2021 № 1845/О/15-21.
Копію рішення направити сторонам справи:
позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 [ АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ];
відповідач: Головне управління ДПС у Черкаській області [вул. Хрещатик 235, м. Черкаси, 18002, код ЄДРПОУ ВП 44131663].
Рішення суду складене 06.07.2026.

Суддя 	Лариса ТРОФІМОВА