154/969/26 
3/154/451/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.06.2026 Суддя Володимирського міського суду Волинської області Пустовойт Т.В., при секретарі судового засідання Мазій І.В., за участю особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Булая В.С., розглянувши матеріали, які надійшли з Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , штабсержанта, старшого техніка роти, який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 ,

за адміністративне правопорушення передбачене ч.1ст.130 КУпАП, 

У С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 , 01.03.2026 року о 10-27 год, в с.Овадне по вул.Зелена, керував транспортним засобом «Опель Вектра» номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, ( запах алкоголю з ротової порожнини, виражене тремтіння пальців рук), Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, зокрема на місці зупинки транспортного засобу та за допомогою газоаналізатора «Драгер 6820» та у медичному закладі, водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності в судовому засіданні провину у вчиненні інкримінованого правопорушення не визнав, вказав, що раніше до відповідальності за ст.130 КУпАП не притягався, має стаж водія з 18 років. За обставинами пояснив, що 01.03.2026 був зупинений працівниками поліції на трасі між селами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . В ході спілкування працівники поліції виявили в нього запах алкоголю та запропонували пройти медичне обстеження, на що він відмовився, оскільки за десять хвилин до того був зупинений працівниками поліції та проходив огляд за допомогою «Драгер», в результаті чого було встановлено результат продуття 0,41 проміле. Його було попереджено, що не має права керувати транспортним засобом до повного витверезення. Відмовився від продуття приладу, оскільки тільки перед тим продув, думав, що дружина сяде за кермо, але вона побоялась їхати по місту. Не визнає провину, оскільки зупинили посеред дороги, не повідомили про причину зупинки. Також додав, що за деякий час до зупинення поліцейськими на трасі, був зупинений іншим екіпажем поліції в м.Володимирі, які відносно нього також склали протокол про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП.

Захисник Булай В.С. в судовому засіданні також висловив заперечення щодо винуватості ОСОБА_1 , подав ряд клопотань, зокрема про застосування принципу індивідуалізації покарання та аналогії закону, а саме ст.69 КК та не призначати покарання, пов,язане із позбавленням права керування транспортними засобами, а також про закриття провадження у справі у зв,язку з безпідставністю зупинки та перевірки ОСОБА_1 працівниками поліції та порушення ними вимог ст.ст.18,35 ЗУ «Про Національну поліцію». Інспектором поліції не задокументовано та не доведено факту порушення водієм ПДР, не повідомлено, що на момент складання протоколу та під час надання пояснень має право на правничу допомогу. Крім того, вважає, що в даному випадку має місце триваюче адміністративне правопорушення, а отже особа не може бути притягнута за одне і теж правопорушення двічі. Також вважає, що поліцейськими не було належним чином виконано обов,язків щодо відсторонення особи від керування. Зазначив, що до складеного протоколу про адміністративне правопорушення не долучено відповідних доказів, що відображають об,єктивну та суб,єктивну сторону правопорушення, а тому з урахуванням практики ЄСПЛ слід вважати, що фабула адміністративного протоколу не відповідає обставинам справи. Посилаючись на вищенаведене просив закрити провадження у справі за відсутності події та складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Суд, заслухавши позицію сторони правопорушника та врахувавши письмові заперечення, дослідивши матеріали справи, у тому числі відеозаписи, надані разом з адміністративним матеріалом, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст.130КУпАП адміністративна відповідальність за приписами даної норми настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
В пунктах п.2.5 Правил дорожнього руху України передбачено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Також, відповідно до п.2 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом 09.11.2015 року №1452/735, огляд на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п.7 розділу 1 вказаної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
У відповідності до положень ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Факт вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими судом доказами. Так його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується 
-протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №603407 від 01.03.2026 року, 
-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів газоаналізатору алкотестер «Драгер», в якому зазначено, що ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився, 
-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, в якому зазначені ознаки сп`яніння та також відмова від проходження огляду, 
-відеозаписом з нагрудних боді-камер інспекторів поліції, 
-довідкою про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія по місцю свого проживання серії НОМЕР_3 від 07.10.2022,
-розпискою щодо зобов,язання не керувати будь-якими транспортними засобами до повного витверезення та передати транспортний засіб тверезому водію. 

З наданих до суду та оглянутих судом відеозаписів за 01.03.2026, убачається, що працівники поліції рухаються за автомобілем «Опель Вектра» номерний знак НОМЕР_2 , зупинили на узбіччі траси, підійшли до водія вказаного автомобілю, попередили, що проводиться відеофіксація, встановили особу, в ході спілкування виявили різкий запах алкоголю з ротової порожнини, та запропонували пройти огляд у встановленому порядку, на що водій відмовився та пояснив, що його тільки що зупиняли працівники поліції, він пройшов на місці зупинки огляд, в результаті встановили алкогольне сп,яніння. Пояснив, що ввечері був у сестри, де вживав алкогольні напої. Поліцейськими роз,яснено, що за відмову від проходження медогляду на стан сп,яніння особа буде притягнута до відповідальності. Також підтвердив, що його відсторонили від керування автомобілем, попередили, що він не має права керувати до повного витверезення але йому недалеко їхати, то вирішив продовжити керування автомобілем. 
Отже, дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він всупереч п.2.5 ПДР України, як особа яка керувала транспортним засобом, відмовився від проходження в установленому порядку медичного огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцій.
Доводи захисника про безпідставність так званої «зупинки» транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , а відтак, і про відсутність підстав для виконання вимоги поліцейського щодо проходження огляду на стан сп`яніння і як наслідок складання адміністративного протоколу, є неспроможними, з огляду на таке.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.35 Закону України "Про національну поліцію" поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.
Із відеозапису із нагрудного відеореєстратора камери інспектора поліції який, з урахуванням вимог ст. 251 КУпАП, є належним та незалежним від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи, доказом вини ОСОБА_1 значиться як додаток до протоколу про адміністративне правопорушення, з достатньою повнотою убачаються детальні обставини вчинення ним даного адміністративного правопорушення. Вбачається, що поліцейські рухались за автомобілем правопорушника, та після зупинки транспортного засобу під керування вказаної особи, пояснили, що в ході спілкування у останнього виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, запах алкоголю з ротової порожнини, та ОСОБА_1 запропоновано пройти, у встановленому законом порядку, огляд на стан сп`яніння. Цим відео також чітко зафіксовано факт його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу, так і у найближчому закладі охорони здоров`я, а також підтверджено факт вживання алкоголю, а також проходження обстеження на стан сп,яніння і як результат виявлено алкогольне сп,яніння за декілька хвилин до того.
При цьому треба зазначити, що правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не перебуває у прямому причинному зв`язку із обов`язком водія пройти, у встановленому законом порядку, відповідний огляд на стан алкогольного сп`яніння, а предметом доказування у даній справі є саме фактичні дані щодо керування особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, які визначені диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП. Оскільки, користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія додаткові обов`язки, які пов`язані з необхідністю забезпечення безпечного використання транспортного засобу.
В той час як сам ОСОБА_1 зазначив, що після проходження на місці зупинки огляду та продуття алкотесту, був відсторонений від керування транспортним засобом, попереджений поліцейським, що він не має права керувати до повного витверезення, разом з тим він сів за кермо та продовжив рух.
Відповідно до змісту ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі Інструкції), якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.
Поліцейськими було озвучено виявлені ними в ході спілкування у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, і лише після цього запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, а безпосередньо перед складенням щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, було чітко роз`яснено наслідки такої відмови.
Отже, наведені стороною захисту ряду заперечень щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу і події правопорушення, суд вважає неспроможними та спростованими вищенаведеними доказами.

Приймаючи до уваги викладене та вивчивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність вини правопорушника ОСОБА_1 , а його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП як відмова особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відтак, позицію обрану стороною правопорушника суд розцінює, як фактично спрямовану на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
При визначенні виду та розміру стягнення, суддя враховує особу правопорушника, який є військовослужбовцем, має ряд нагород та подяк за військову службу. Разом з тим, вважаю необхідним врахувати характер вчиненого правопорушення, яке відноситься до категорії порушень підвищеної суспільної небезпечності у сфері безпеки дорожнього руху, особою, яка реалізувала своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилась нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Враховуючи всі обставини справи та особу правопорушника, суд приходить до висновку, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративні стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Дана міра адміністративного стягнення буде необхідною і достатньою для попередження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від скоєння нових адміністративних правопорушень.

Відповідно до ст.4 ч.2 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника підлягає стягненню судовий збір у розмірі 665,60 грн.

Керуючись ст.ст.130, 245, 247, 280, 284 КУпАП, Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» -

П О С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 визнати винуватим у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддати його адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Роз`яснити, що згідно зі ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати штрафу в установлений законом строк постанова про адміністративне стягнення згідно із ст.308 КУпАП буде надіслана для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 665,60 грн. судового збору суд за наступними реквізитами: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код за ЄДРПОУ:37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача: 820019, рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, призначення платежу: судовий збір, Володимирський міський суд Волинської області..

Апеляційну скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Волинського апеляційного суду.
Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців із дня її винесення. При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення.

Суддя: Тетяна Пустовойт