КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 червня 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/3772/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кравчук О.В. розглянув у порядку спрощеного позовного письмового провадження адміністративну справу
за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 )
до Виконавчого комітету Кропивницької міської ради (код ЄДРПОУ – 04055251; адреса: вул. Велика Перспективна, 41, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25022 )
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Позивачка звернулася до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Кропивницької міської ради Кіровоградської області за результатами розгляду заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 27.03.2025 про встановлення тарифів на ритуальні послуги, визначені необхідним мінімальним переліком окремих видів ритуальних послуг ФОП ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Виконавчий комітет Кропивницької міської ради на першому черговому засіданні, яке відбудеться після вступу в законну силу рішення суду, прийняти рішення за результатами розгляду заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про встановлення тарифів на ритуальні послуги з додатками;
- зобов`язати Кропивницьку міську раду протягом місяця з дня набрання рішенням суду законної сили подати до Кіровоградського окружного адміністративного суду звіт про його виконання.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.03.2025 позивачка звернулась із заявою до Кропивницької міської ради про встановлення їй тарифів на ритуальні послуги. До вказаної заяви, зокрема додала: пояснювальну записку щодо тарифів на ритуальні послуги; норми тривалості робочого часу; штатний розпис; розрахунок планових прямих матеріальних витрат на копання однієї могили на 2025 рік; Інвестиційну програму ФОП ОСОБА_1 на 2025 - 2027 роки; тарифи на ритуальні послуги, визначені необхідним мінімальним переліком окремих видів ритуальних послуг із відповідними розрахунками. Листом від 03.04.2025 №2483/12 відповідачем повідомлено про відмову у розгляді розрахунків щодо встановлення тарифів на необхідний мінімальний перелік окремих видів ритуальних послуг. Позивач не погоджується із висновками, що викладені у листі 03.04.2025 №2483/12 у зв`язку із чим звернулась до суду із даним позовом.
Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 червня 2025 року відкрито провадження у справі; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, у якому, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, посилався на правомірність та обґрунтованість дій та висновків Виконавчого комітету при розгляді заяви позивача про встановлення тарифів на ритуальні послуги, отже, позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно і неупереджено оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа - підприємець з видом економічної діяльності «Організування поховань і надання суміжних послуг» (основний), КВЕД 96.03, про що 04.03.2019 року зроблено запис № 2 444 000 0000 031885 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
27.03.2025 позивачка звернулась до Кропивницької міської ради із заявою про встановлення їй тарифів на ритуальні послуги. До вказаної заяви, зокрема додала: пояснювальну записку щодо тарифів на ритуальні послуги; норми тривалості робочого часу; штатний розпис; розрахунок планових прямих матеріальних витрат на копання однієї могили на 2025 рік; Інвестиційну програму ФОП ОСОБА_1 на 2025 - 2027 роки; тарифи на ритуальні послуги, визначені необхідним мінімальним переліком окремих видів ритуальних послуг із відповідними розрахунками.
Згідно листа відповідача від 03.04.2025 №2483/12 розрахунки тарифів на ритуальні послуги, які надані на розгляд, не відповідають вимогам Єдиної методики визначення вартості наданні громадянам необхідного мінімального переліку окремих видів ритуальних послуг, реалізації предметів ритуальної належності, затвердженої наказом Держжитлокомунгоспу України від 19.11.2003 № 194, та Нормам часу на надання ритуальних послуг та виготовлення предметів ритуальної належності, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 03.03.2009 р. № 52. Також, як зазначено у відповіді , відсутнє обґрунтування щодо рівня цін на матеріальні ресурси та річну їх потребу, що враховані під час здійснення розрахунків планованої собівартості послуги «копання могили». Обсяг планових прямих матеріальних витрат становить 1633,00 грн., що становить 74,81 відсотків від виробничої собівартості одиниці послуги; складу адміністративних витрат, їх розмірів, які визначені у розмірі 15 відсотків від виробничої собівартості; планування чистого прибутку. Запропонована інвестиційна програма не передбачає фінансового плану підприємства , розроблених на плановий рік та на 3 роки після планового, основними складовими якого є прогноз фінансових результатів діяльності та руху грошових коштів. Документально не підтверджено застосування у розрахунках послуги «копання могили» двох типів ґрунтів - 1 та II груп. Враховуючи викладене, на підставі п.2.6, п.2.7 Порядку відповідачем повідомлено про відмову у розгляді розрахунків щодо встановлення тарифів на необхідний мінімальний перелік окремих видів ритуальних послуг.
Не погоджуючись з такими висновками, позивачка звернулася до суду із даним позовом.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Повноваження органів місцевого самоврядування та їх виконавчих органів визначаються, зокрема, Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.97 року №280/97 ВР (далі - Закон №280/97)
Абзацом 11 частини 1 статті 1 Закону №280/97 визначено, що виконавчі органи рад - це органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами. Виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради може розглядати і вирішувати питання, віднесені цим Законом до відання виконавчих органів ради (ч. 1ст. 52 Закону №280/97).
Статтею 28 Закону №280/97 визначено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: а) власні (самоврядні) повноваження: 2) встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на побутові, комунальні (крім тарифів на теплову енергію, централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, послуги з постачання гарячої води, які встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг), транспортні та інші послуги;
Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 51 Закону №280/97, виконавчим органом сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є виконавчий комітет ради, який утворюється відповідною радою на строк її повноважень. Після закінчення повноважень ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної у місті ради її виконавчий комітет здійснює свої повноваження до сформування нового складу виконавчого комітету. Кількісний склад виконавчого комітету визначається відповідною радою. Персональний склад виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради затверджується радою за пропозицією сільського, селищного, міського голови, районної у місті ради - за пропозицією голови відповідної ради. Виконавчий комітет ради утворюється у складі відповідно сільського, селищного, міського голови, районної у місті ради - голови відповідної ради, заступника (заступників) сільського, селищного, міського голови, голови районної у місті ради, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету, а також керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, інших осіб. Міська рада утворює у складі виконавчого комітету ради орган з питань містобудування та архітектури.
Згідно статті 53 Закону №280/97 основною формою роботи виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є його засідання. Засідання виконавчого комітету скликаються відповідно сільським, селищним, міським головою (головою районної у місті ради), а в разі його відсутності чи неможливості здійснення ним цієї функції - заступником сільського, селищного, міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради (районної у місті ради - заступником голови ради) в міру необхідності, але не рідше одного разу на місяць, і є правомочними, якщо в них бере участь більше половини від загального складу виконавчого комітету.
Частиною шостою статті 59 Закону №280/97 встановлено, що виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради.
Рішенням Міської ради міста Кропивницького від 12.06.2019 року №335 було затверджено Регламент виконавчих органів Міської ради міста Кропивницького (далі - Регламент), за яким основною формою роботи Виконавчого комітету Міської ради міста Кропивницького (далі виконавчий комітет) є його засідання, які правомочні за умови присутності більше 1/2 загального складу виконавчого комітету. Засідання виконавчого комітету проходять під головуванням міського голови або особи, на яку покладено виконання обов`язків міського голови (п. 1 розділу 7 Регламенту).
Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданнях більшістю голосів від його загального складу і підписуються міським головою, в разі його відсутності посадовою особою, на яку покладено виконання обов`язків міського голови. Протоколи засідань виконавчого комітету складаються загальним відділом і підписуються головуючим. Після засідання виконавчого комітету протоколи оприлюднюються на офіційному сайті міської ради протягом 10 днів (п. 10-12 розділу 7 Регламенту).
Згідно розділу 8 Регламенту розробником проекту рішення виконавчого комітету є виконавчий орган, який здійснює його підготовку та вносить на розгляд виконавчого комітету.
Підготовлений проект рішення виконавчого комітету подається начальнику загального відділу, який протягом 2-х днів редагується ним, перевіряється на відповідність встановленим вимогам щодо вигляду і оформлення, після чого виписується аркуш погодження. Виходячи зі змісту основних положень проекту рішення виконавчого комітету, начальник загального відділу визначає посадових осіб, що візують аркуш погодження. Відповідальність за якість підготовки проекту рішення виконавчого комітету, відповідність вимогам законодавства несуть керівники виконавчих органів, секретар міської ради, заступники міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, керуючий справами виконавчого комітету міської ради, до компетенції яких належать зазначені питання.
Підготовлений проект рішення виконавчого комітету візується на аркуші погодження посадовими особами з обов`язковим зазначенням дати візування, у разі їх відсутності особами, що їх заміщують. Проекти рішень виконавчого комітету, без винятку, візують на аркуші погодження керуючий справами виконавчого комітету міської ради, начальники юридичного управління та загального відділу та відділу з питань запобігання і виявлення корупції та взаємодії з правоохоронними та контролюючими органами. Начальник юридичного управління розглядає проект рішення з доданими до нього документами на відповідність чинному законодавству.
Всі сторінки проектів рішень виконавчого комітету та додатки до них, документи, що підлягають затвердженню або погодженню, візуються керівником виконавчого органу (розробником даного проекту рішення), а також секретарем міської ради, заступниками міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, керуючим справами виконавчого комітету міської ради згідно з розподілом функціональних обов`язків (із зворотного боку). Додатки до проектів рішень виконавчого комітету, документи, що підлягають затвердженню або погодженню, підписує керівник виконавчого органу (розробник даного проекту рішення).
Зауваження та пропозиції, що виникають під час погодження проекту рішення виконавчого комітету, викладаються у письмовій формі на звороті аркуша погодження. У разі неможливості узгодження позицій щодо спірних питань на рівні виконавчих органів, рішення про зняття або врахування зауважень приймають відповідно секретар міської ради, заступник міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, керуючий справами виконавчого комітету міської ради, до відання якого відноситься конкретне питання.
Проекти рішень виконавчого комітету оприлюднюються на сайті міської ради не пізніш як за 20 робочих днів до дати їх розгляду з метою прийняття.
Преамбулою Закону України "Про поховання та похоронну справу" від 10.07.2003 року №1102-IV (далі - Закон №1102) встановлено, що цей Закон визначає загальні правові засади здійснення в Україні діяльності з поховання померлих, регулює відносини, що виникають після смерті (загибелі) особи, щодо проведення процедури поховання, а також встановлює гарантії належного ставлення до тіла (останків, праху) померлого та збереження місця поховання.
Відповідно до пунктів 5, 6 частини 5 статті 8 Закону №1102 органи місцевого самоврядування та їх виконавчі органи в межах своєї компетенції здійснюють контроль за дотриманням законодавства стосовно захисту прав споживачів у частині надання суб`єктами господарювання ритуальних послуг та реалізацією ними предметів ритуальної належності; здійснюють інші повноваження, передбачені цим та іншими законами.
Згідно із частиною 1 статті 10 Закону №1102 надання ритуальних послуг відповідно до необхідного мінімального переліку окремих видів ритуальних послуг, передбаченого пунктом 2 частини другої статті 8 цього Закону, здійснюється ритуальними службами або за договором суб`єктами господарювання інших форм власності. Вартість таких послуг встановлюється в порядку і в межах, встановлених законодавством, виконавчим органом сільської, селищної, міської ради.
Єдину методику визначення вартості надання громадянам необхідного мінімального переліку окремих видів ритуальних послуг, реалізації предметів ритуальної належності затверджує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Вартість послуг та предметів ритуальної належності визначається на принципах: доступності для кожного громадянина і рівності правових гарантій; визначення економічної обґрунтованості, планово-розрахункової собівартості та рентабельності при затвердженні ціни; відповідальності виконавчих органів сільських, селищних та міських рад та органів виконавчої влади за встановлені ними ціни; відкритості, доступності та прозорості структури ціни; оплати тільки тих послуг, що відповідають державним стандартам та нормативним документам (ч. 5-6 ст. 12 Закону №1102).
Наказом Державного комітету України з питань Житлово-комунального господарства від 19.11.2003 №193 зареєстровано в Міністерстві юстиції України 08.09.2004 за №1111/9710 затверджено необхідний мінімальний перелік окремих видів ритуальних послуг (далі — Перелік №193), а саме:
1. Оформлення договору-замовлення на організацію та проведення поховання;
2. Оформлення свідоцтва про поховання;
3. Копання могили (викопування могили ручним або механізованим способом, опускання труни з тілом померлого в могилу, закопування могили, формування намогильного насипу та одноразове прибирання території біля могили);
4. Монтаж та демонтаж намогильної споруди при організації підпоховання в існуючу могилу;
5. Кремація тіл померлих.
6. Поховання та підпоховання урни з прахом померлих у колумбарну нішу, в існуючу могилу, у землю;
7. Зберігання урн з прахом померлих у крематорії;
8. Організація відправлення труни з тілом чи урни з прахом померлого за межі України;
9. Запаювання оцинкованої труни;
10. Замощення урни з прахом померлого в колумбарну нішу.
Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №194 від 19.11.2003, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.03.2004 за №338/8937, затверджено Єдину методику визначення вартості надання громадянам необхідного мінімального переліку окремих видів ритуальних послуг, реалізації предметів ритуальної належності (далі Єдина методика).
Згідно до п. 1.1.-1.3. Єдиної методики дана методика визначає механізм формування вартості та економічно обґрунтованих тарифів (цін) на ритуальні послуги, предмети ритуальної належності для суб`єктів господарювання різних форм власності. Основною метою Єдиної методики є визначення механізму розрахунку вартості надання громадянам необхідного мінімального переліку окремих видів послуг, а також процедури реалізації предметів ритуальної належності. Єдина методика поширюється на суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність у сфері надання ритуальних послуг незалежно від форми власності.
Відповідно до вимог п. 2.1.-2.3 Єдиної методики, формування вартості послуг надання громадянам необхідного мінімального переліку окремих видів ритуальних послуг, реалізації предметів ритуальної належності здійснюється з урахуванням розрахунків обсягів надання ритуальних послуг та реалізації предметів ритуальної належності, планових витрат, визначених на підставі державних, галузевих нормативів витрат матеріалів, техніко-економічних розрахунків та кошторисів, ставок податків і зборів (обов`язкових платежів).
До витрат операційної діяльності належать: прямі матеріальні витрати, прямі витрати на оплату праці, інші прямі витрати; витрати, пов`язані з операційною діяльністю: адміністративні витрати, витрати на збут, інші операційні витрати.
Перелік і склад планових витрат визначаються підприємством самостійно залежно від особливостей процесу виробництва і реалізації ритуальних послуг та предметів ритуальної належності.
Розмір витрат за кожною статтею визначається на підставі державних та галузевих нормативів, а також відповідно до прийнятих на підприємстві норм використання палива, електроенергії, матеріалів, норм та розцінок з оплати праці, нормативів витрат на управління і обслуговування виробництва та інших норм витрат.
При невідповідності державних або галузевих норм витрат матеріальних, трудових та фінансових ресурсів розрахунковим нормам, які відображають особливості діяльності окремого підприємства, використовуються розрахункові норми, які затверджуються наказом директора підприємства.
Статті витрат, за якими неможливе їх об`єктивне нормування, плануються з урахуванням фактичних витрат за попередній рік, кошторисів цих витрат на плановий період або інших розрахунків. До вартості ритуальних послуг та виготовлення предметів ритуальної належності включається плановий прибуток та податок на додану вартість, крім переліку послуг з поховання та постачання ритуальних товарів державними та комунальними службами, визначеного підпунктом 197.1.10 пункту 197.1 статті 197 розділу V Податкового кодексу України (2755-17), за винятком операцій з постачання послуг з поховання та кремації трупів тварин і пов`язаної з цим діяльності.
У відповідності до пункту 10 Єдиної методики, розрахунок тарифу (ціни) на ритуальні послуги та предмети ритуальної належності містить процедуру визначення планових витрат даного підприємства за повною собівартістю на одиницю виготовлення товару або послуги, з урахуванням прибутку та податку на додану вартість, установленого чинним законодавством.
Складові тарифу (ціни) планового періоду на мінімальний перелік окремих видів ритуальних послуг та предметів ритуальної належності наведено в додатку.
Відтак, наведена вище методика встановлює необхідні складові елементи для визначення вартості ритуальних послуг, визначених необхідним мінімальним переліком та сам механізм такого розрахунку. Розмір витрат за кожною статтею визначається як на підставі державних та галузевих нормативів, а також відповідно до прийнятих на підприємстві норм. У випадку невідповідності державних або галузевих норм витрат матеріальних, трудових та фінансових ресурсів розрахунковим нормам, які відображають особливості діяльності окремого підприємства, використовуються розрахункові норми, які затверджуються наказом директора підприємства (п. 2.3 Єдиної методики).
Тобто, суб`єкт господарювання, формуючи відповідний тариф на певну ритуальну послугу, має його розрахувати, виходячи із обов`язкових складових, визначених даною Методикою, проте їх розмір може визначатися ним самостійно.
Рішенням Виконавчого комітету міської ради міста Кропивницького від 25.08.2020 №380 затверджено Порядок встановлення, перегляду тарифів на ритуальні послуги, які визначені необхідним переліком окремих видів ритуальних послуг (далі — Порядок №380).
Пунктом 2.1. вказаного порядку визначено, що Порядок поширюється на всі суб`єкти господарювання, незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які надають ритуальні послуги, що входять до необхідного мінімального переліку окремих видів ритуальних послуг у місті Кропивницькому.
Відповідно до п. 2.5-2.9 Порядку №380 суб`єкти господарювання звертаються до виконавчого органу місцевого самоврядування з письмовою заявою про необхідність перегляду тарифів. До заяви додаються: пояснювальна записка щодо необхідності зміни тарифу на ритуальні послуги згідно з Переліком; розрахунок тарифів на ритуальні послуги згідно з Переліком; вихідні дані для розрахунку тарифів на ритуальні послуги згідно з Переліком; документальне підтвердження цін і тарифів на енергоносії, паливномастильні матеріали та інші матеріальні ресурси, враховані при здійсненні розрахунків; врахований рівень мінімальної заробітної плати. Всі додані до заяви документи підписуються керівником суб`єкта господарювання та завіряються у встановленому чинним законодавством порядку.
Виконавчий орган місцевого самоврядування упродовж 5 робочих днів проводить аналіз поданих документів і, за необхідності, запитує додаткові документи з обґрунтуванням такого запиту. У випадку, якщо документи не відповідають вимогам, визначеним Порядком, орган місцевого самоврядування відмовляє в розгляді документів, про що письмово повідомляє суб`єкта господарювання.
Після одержання повного пакета документів, зазначених у пункті 2.5. Порядку, виконавчий орган місцевого самоврядування упродовж 10 робочих днів з дати отримання документів перевіряє розрахунки тарифів на ритуальні послуги згідно з Переліком, на їх відповідність вимогам Методики. У разі, якщо розрахунки тарифів на ритуальні послуги згідно з Переліком виконані з порушенням вимог Методики, виконавчий орган місцевого самоврядування письмово повідомляє про це суб`єкта господарювання. Суб`єкт господарювання після усунення недоліків, допущених у розрахунках тарифів, повторно звертається до органу місцевого самоврядування.
Після одержання відповідних розрахунків тарифів на ритуальні послуги згідно з Переліком виконавчий орган місцевого самоврядування (у разі відсутності зауважень до проведених розрахунків тарифів) упродовж 10 робочих днів готує відповідний проект рішення та оприлюднює його на офіційному вебсайті Міської ради міста Кропивницького для здійснення громадського обговорення, отримання зауважень та пропозицій всіх зацікавлених сторін.
Прийняття рішення Виконавчого комітету Міської ради міста Кропивницького щодо встановлення тарифів на ритуальні послуги згідно з Переліком здійснюється відповідно до Регламенту виконавчих органів Міської ради міста Кропивницького.
Судом встановлено, що позивачка 27.03.2025 року звернулась до відповідача із заявою та переліком документів про затвердження їй тарифів на ритуальні послуги.
Відповідно до пункту 2.6. Порядку №380 виконавчий орган місцевого самоврядування упродовж 5 робочих днів зобов`язаний був провести аналіз поданих документів і, за необхідності, запитати додаткові документи з обґрунтуванням такого запиту, а у випадку, якщо документи не відповідають вимогам, визначеним Порядком, - відмовити в розгляді документів, про що письмово повідомити заявника.
У матеріалах справи наявний лист від 03.04.2025 №2483/12, у якому наведені недоліки наданих позивачкою разом із заявою від 27.03.2025 документів – відсутнє обґрунтування щодо рівня цін на матеріальні ресурси та річну їх потребу, що враховані під час здійснення розрахунків планованої собівартості послуги «копання могили». Обсяг планових прямих матеріальних витрат становить 1633,00 грн., що становить 74,81 відсотків від виробничої собівартості одиниці послуги; складу адміністративних витрат, їх розмірів, які визначені у розмірі 15 відсотків від виробничої собівартості; планування чистого прибутку. Запропонована інвестиційна програма не передбачає фінансового плану підприємства, розроблених на плановий рік та на 3 роки після планового, основними складовими якого є прогноз фінансових результатів діяльності та руху грошових коштів. Документально не підтверджено застосування у розрахунках послуги «копання могили» двох типів ґрунтів - І та II груп.
На думку суду, відмовляючи таким чином у розгляді розрахунків щодо встановлення тарифів на необхідний мінімальний перелік окремих видів ритуальних послуг, відповідач не дотримався процедури розгляду документів, не надіславши суб`єкту господарювання запит про надання додаткових документів з обґрунтуванням такого запиту.
Отже, суд доходить висновку, що відмова у розгляді розрахунків щодо встановлення тарифів на необхідний мінімальний перелік окремих видів ритуальних послуг винесена відповідачем передчасно.
Розглядаючи адміністративну справу щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. (ч. 2 ст. 2 КАС України)
Критерій прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії - відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи чи не є суттєвими. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.
При цьому в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).
Суд також зауважує, що як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.
На підставі викладеного суд вважає, що відповідачем не доведено вчинення ним дій, передбачених пунктом 2.5. Порядку №380 щодо повідомлення позивачки про надання нею неповного переліку документів або про допущені помилки при розрахунку тарифів на ритуальні послуги.
Також фактичні обставини справи свідчать, що лист відповідача від 03.04.2025 року №2483/12 про відмову у розгляді розрахунків щодо встановлення тарифів на необхідний мінімальний перелік окремих видів ритуальних послуг не може вважатися відмовою у встановленні тарифів на ритуальні послуги.
Відсутність належним чином оформленого рішення про встановлення позивачці тарифів на ритуальні послуги або відмову у їх встановленні, свідчить про те, що уповноважений орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом.
Отже, має місце протиправна бездіяльність відповідача, яка полягає у нерозгляді по суті заяви позивачки від 27.03.2025 року про встановлення їй тарифів на ритуальні послуги.
Поряд із цим суд керується наступним.
Стаття 42 Конституції України. Кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.
Згідно пункту 3.1 Рішення Конституційного Суду України від 29 червня 2010 року №17-рп/2010 одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення вказаних обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.
Суд вважає, що протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень щодо прийняття рішення за результатами розгляду заяви позивача про затвердження тарифів або відмову у такому, є прихованою формою відмови розглядати такий документ по суті та прямо суперечить принципу правової визначеності.
У свою чергу, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 28.02.2018 у справі №826/7631/15.
Крім того, в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі "Hasan and Chaush v. Bulgaria" №30985/96).
Враховуючи викладене, суд частково задовольняє позовні вимоги шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо нерозгляду заяви ФОП ОСОБА_1 від 27.03.2025 по суті та зобов`язання Виконавчого комітету Кропивницької міської ради розглянути заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про встановлення тарифів на ритуальні послуги від 27.03.2025 року з додатками по суті та вирішити питання з урахуванням правової оцінки суду, наданої у цьому рішенні.
Щодо клопотання позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, суд зазначає таке.
Згідно з частиною першою статті 381-1 КАС України судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції.
Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
При цьому, частиною шостою статті 382 КАС України визначено, що суд під час ухвалення рішення суду за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене таке рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення суду, якщо суд допускає його негайне виконання.
Крім того, відповідно до частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Аналіз викладеного дає суду підстави сформувати висновки про те, що судовий контроль за виконанням судових рішень здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту про виконання судового рішення, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.
Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних, підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль.
Така позиція суду узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними ухвалах від 16.09.2020 та від 12.01.2022 у справі №826/9960/15 (№11-1403апп18).
Суд звертає увагу, що судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.
Таким чином, спосіб судового контролю, передбачений стаття 382 КАС України, спрямований на забезпечення виконання судового рішення суб`єктом владних повноважень, яке залишається невиконаним.
При цьому аби застосувати вказаний спосіб судового контролю, суд повинен мати обґрунтовані сумніви у виконанні суб`єктом владних повноважень свого конституційного обов`язку - виконання судового рішення.
У свою чергу, особа, яка звертається із заявою про встановлення судового контролю у порядку, передбаченому статтею 382 КАС України, повинна навести достатні аргументи, які б підтверджували необхідність застосування такого виду судового контролю.
Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними постановах від 21.11.2019 у справі №802/1933/18-а та від 29.04.2022 у справі №120/2914/19-а, які є обов`язковими для врахування судом в силу вимог частини 5 статті 242 КАС України.
Беручи до уваги викладене, суд вважає, що станом на час вирішення спору по суті відсутні об`єктивно підтверджені належними і допустимими доказами підстави вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль.
Резюмуючи наведене, суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду на стадії ухвалення судового рішення.
На підставі частини другої статті 139 КАС України на користь позивачки належить стягнути сплачений нею судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 139, 143, 242-246, 255, 260-263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Виконавчого комітету Кропивницької міської ради (код ЄДРПОУ – 04055251; адреса: вул. Велика Перспективна, 41, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25022) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Кропивницької міської ради щодо нерозгляду заяви ФОП ОСОБА_1 від 27.03.2025 року по суті.
Зобов`язати Виконавчий комітет Кропивницької міської ради розглянути заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про встановлення тарифів на ритуальні послуги від 27.03.2025 року з додатками по суті та вирішити порушене у заяві питання з урахуванням правової оцінки суду, наданої у цьому рішенні.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені судові витрати у сумі 1514,00 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Кропивницької міської ради (ЄДРПОУ 04055251).
Копію рішення надіслати учасникам справи.
Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтями 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції в 30-денний строк з дня складення такого рішення.

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду О.В. КРАВЧУК