Р І Ш Е Н Н Я	№ 127/26430/25	

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 червня 2026 р.         м.Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючої судді Медяної Ю.В.,
за участю секретаря судового засідання – Кравчук Ю.Ю.,
провівши відкрите судове засідання у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, 
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати спільною сумісною власністю подружжя земельну ділянку площею 0,0344 га, кадастровий номер 0510100000:01:029:0256, з цільовим призначенням – для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку площею 0,0478 га, кадастровий номер 0510100000:01:29:0255, з цільовим призначенням – для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та поділити вказане майно між позивачем та відповідачем наступним чином:
визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,0478 га, кадастровий номер 0510100000:01:29:0255, з цільовим призначенням – для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 0,0344 га, кадастровий номер 0510100000:01:029:0256, з цільовим призначенням – для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
стягнути з позивача на користь відповідача грошову компенсацію від рівності часток в сумі 186 087 грн оскільки вартість земельної ділянки, яка переходить у власність позивача, є більшою ніж вартість земельної ділянки, яка переходить у власність відповідача, та стягнути з відповідача понесені судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 07.09.2008 сторони у справі зареєстрували шлюб, який розірвано 05.02.2025.
Під час перебування у шлюбі сторонами у справі набуті у власність вказані вище земельні ділянки. Оскільки дані ділянки були придбані за спільні кошти, вони є спільною власністю подружжя.
Вартість земельної ділянки площею 0,0478 га, кадастровий номер 0510100000:01:29:0255 становить 1 327 608 грн., ділянки площею 0,0344 га, кадастровий номер 0510100000:01:029:0256 – 955 434 грн.
Відповідач в добровільному порядку не бажає провести розподіл майна подружжя, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. (а.с. 72)
Представник відповідача ОСОБА_2 – адвокат Чернілевська Р.В. подала відзив на позовну заяву, в зазначила про те, що відповідач не заперечує проти обставини, що спірні земельні ділянки є спільною власністю подружжя та підлягають поділу, проте заперечує проти передачі у власність позивачу саме більшої земельної ділянки, оскільки після розлучення з нею залишилися проживати двоє дітей. Зазначає, що надані позивачем звіти про оцінку майна є неналежними доказами, оскільки оцінювач не попереджався про кримінальну відповідальність а також у звітах не вказано, що вони виготовлені для подання до суду. Відповідач планує надати суду власний доказ вартості спірного майна. З огляду на викладене, просить визнати за відповідачем право власності на земельну ділянку площею 0,0478 га, кадастровий номер 0510100000:01:29:0255, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за позивачем – право власності на земельну ділянку площею 0,0478 га, кадастровий номер 0510100000:01:29:0255, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію різниці вартості земельних ділянок (а.с.80-82)
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_2 – адвоката Чернілевської Р.В. про витребування доказів. Витребувано у обслуговуючого кооперативу «Товариство власників гаражів «Супутник» належним чином завірені копії: заяв ОСОБА_1 про вступ у членство ОК «Товариство власників гаражів «Супутник»; статуту ОК «Товариство власників гаражів «Супутник»; документів, які містять інформацію про дати та суми сплачених ОСОБА_1 внесків за період з дня отримання права користування гаражами до 08.03.2025 року (набрання рішенням суду про розірвання шлюбу законної сили); документів, які містять інформацію про те, чи перейшло право користування гаражами № НОМЕР_1 , 1049 та 1050 від ОСОБА_1 іншим особам. (а.с.131)
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. (а.с.178)
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Зубань О.О. позов підтримав, просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.
Представник відповідача ОСОБА_2 – адвокат Чернілевська Р.В. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог в частині поділу земельних ділянок, та просила поділити їх відповідно до позиції, викладеної у відзиві.
Свідок ОСОБА_3 надав суду наступні покази. Повідомив, що він є другом позивача. Свідку відомо, що у власності сторін у справі є земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_1 . На більшій з них, позивач розмістив залізний морський контейнер, у якому певний час проживав у теплу пору року і займався ремонтом автомобілів. На ділянку завезено цеглу і мінеральну вату. 
В суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідком. Даних про його заінтересованість в результаті розгляду справи немає, його показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.
Заслухавши пояснення учасників справи, покази свідка, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов такого висновку.
Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05.02.2025 у справі №127/41467/24 розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , укладений 07.09.2008. Рішення набрало законної сили 08.03.2025. (а.с.17-18)
Згідно з копією договору купівлі-продажу земельних ділянок, посвідченого 01.03.2021 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Романовою Н.В. та зареєстрованого в реєстрі за №395, ОСОБА_2 придбала земельні ділянки під № НОМЕР_2 площею 0,0344 га, кадастровий номер 0510100000:01:029:0256, та площею 0,0478 га, кадастровий номер 0510100000:01:29:0255, з цільовим призначенням – для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що розташовані по АДРЕСА_1 . Купівля ділянок вчинялася за згодою іншого з подружжя – ОСОБА_1 (п.17). (а.с.13-14)
Факт реєстрації права власності на дані ділянки за ОСОБА_2 підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №246334452 від 01.03.2021. (а.с.15-16)
Відповідно до звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , виконаного оцінювачем ОСОБА_4 11.08.2025, вартість земельної ділянки площею 0,0344 га, кадастровий номер 0510100000:01:029:0256 становить 955 434 грн. (а.с.19-39)
Відповідно до звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , виконаного оцінювачем ОСОБА_4 11.08.2025, вартість земельної ділянки площею 0,0478 га, кадастровий номер 0510100000:01:29:0255 становить 1 327 608 грн. (а.с.40-60)
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
У частині першій статті 60 СК України зазначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Судом встановлено і сторонами не заперечувався факт того, що спірне майно є спільною сумісною власністю подружжя. 
У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України).
Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).
Відповідно до положень статті 29 Кодексу про шлюб та сім`ю України, якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладенням на нього обов`язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми. При цьому суд також бере до уваги інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу.
Тлумачення вказаних норм свідчить, що поділ майна подружжя здійснюється таким чином: по-перше, визначається розмір часток дружини та чоловіка в праві спільної власності на майно (стаття 70 СК України); по-друге, здійснюється поділ майна в натурі відповідно до визначених часток (стаття 71 СК України). При цьому не виключається звернення одного із подружжя, при наявності спору, з позовом про визнання права на частку в праві спільної власності без вимог щодо поділу майна в натурі.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 707/2516/18 вказано, що «спільна часткова власність є специфічною конструкцією, оскільки, існує: (а) множинність суб`єктів. Для права власності характерна наявність одного суб`єкта, якому належить відповідне майно (наприклад, один будинок - один власник). Навпаки, спільна часткова власність завжди відзначається множинністю суб`єктів (наприклад, один будинок - два співвласники); (б) єдність об`єкта. Декільком учасникам спільної часткової власності завжди належить певна сукупність майна. Частка в праві спільної часткової власності, що належить кожному з співвласників, виступає не як частина речі й не як право на частину речі, а як частина права на всю річ як єдине ціле. Тобто право спільної часткової власності поширюється на все спільне майно, а частка в праві спільної часткової власності не стосується частки майна».
Поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку у спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється (див. постанову Верховного Суду від 22 січня 2020 року в справі № 243/6275/16-ц.
Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (речення перше абзацу другого частини першої статті 71 СК України). Тобто суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ спільної сумісної власності саме тоді, коли подружжя не домовилося про порядок такого поділу. Вирішення цього спору, зокрема щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання.
Найбільш ефективне вирішення спору про поділ спільної сумісної власності подружжя досягається тоді, коли вимоги позивача охоплюють усе спільно набуте у шлюбі майно, зокрема й неподільне. Це відповідатиме принципу процесуальної економії, згідно з яким штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим, бо вирішення справи у суді має усунути необхідність у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (пункт 6.13), від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 82)). Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (пункт 63)).
Щодо вимоги про визнання спільною сумісною власністю подружжя земельної ділянки площею 0,0344 га, кадастровий номер 0510100000:01:029:0256, з цільовим призначенням – для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельної ділянки площею 0,0478 га, кадастровий номер 0510100000:01:29:0255, з цільовим призначенням – для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , суд дійшов наступного висновку.
Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої статті 16 ЦК України).
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає захисту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями насладкам.
При розгляді справ про поділ спільного сумісного майна подружжя, встановлення обсягу спільно нажитого майна є передусім питаннями доведення відповідних обставин, спростування чи не спростування презумпції спільної сумісної власності, які суд вирішує в мотивувальній частині свого рішення. Більше того, відповідне судове рішення лише підтверджує наявність режиму спільного сумісного майна, і для такого підтвердження заявлення вимоги про визнання певних об`єктів спільним сумісним майном, та, як наслідок, зазначення в резолютивній частині судового рішення про таке визнання не є необхідним. Ефективним способом захисту на таких умов є саме вирішення вимоги про поділ спільного сумісного майна.
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2024 року у справі № 523/14489/15-ц (провадження № 14-22цс20) та у постановах Верховного Суду від 10 квітня 2024 року у справі № 753/1159/21 (провадження № 61-12247св23) і у справі № 757/44969/18-ц (провадження № 61- 14303св23) та інших.
Отже, метою пред`явлення позову в цій частині позовних вимог, є поділ спільного сумісного майна, тому вимога про визнання цього майна спільним сумісним майном подружжя не є ефективним способом захисту прав позивача, через що дана вимога задоволенню не підлягає.
Водночас, щодо поділу спірних земельних ділянок суд дійшов наступного висновку.
При вирішенні спору про поділ майна, суд може не погодитися із запропонованим варіантом поділу такого майна та провести його поділ у інший спосіб, враховуючи інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставин, що мають істотне значення. Таким чином, обрання судом при вирішенні спору варіанту поділу майна подружжя, при наявності вимоги про його поділ, відмінного від того, про який просив позивач, не може бути розцінене як вихід судом за межі позовних вимог, оскільки позовна вимога - це поділ майна подружжя і вона є незмінною при будь-якому варіанті його поділу.
Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 615/1364/16-ц, від 17 серпня 2022 року у справі № 522/8676/20, від 17 січня 2024 року у справі № 522/17831/20.
В даному випадку, як позивач так і відповідач просили виділити їм у власність земельну ділянку площею 0,0478 га, кадастровий номер 0510100000:01:29:0255, з цільовим призначенням – для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 площа та вартість якої більша, ніж земельної ділянки площею 0,0344 га, кадастровий номер 0510100000:01:029:0256, з цільовим призначенням – для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яку вони пропонували залишити у власності іншої сторони, цим самим фактично заперечували проти стягнення з іншої сторони на свою користь компенсації вартості частки останнього у праві спільної сумісної власності на більшу земельну ділянку.
Проте суд зауважує, що у разі, коли один із подружжя (позивач) не вчинив передбачених частиною п`ятою статті 71 СК України дій з попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а неподільні речі не можна реально поділити між сторонами відповідно до їхніх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя у цьому майні без його реального поділу та залишає майно у спільній частковій власності.
Такий висновок викладено і у пункті 53.3 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 та у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2024 року у справі № 752/18272/18.
Судом встановлено, що вартість земельної ділянки площею 0,0478 га, кадастровий номер 0510100000:01:29:0255 становить 1 327 608 грн., ділянки площею 0,0344 га, кадастровий номер 0510100000:01:029:0256 – 955 434 грн.
При цьому, суд не бере до уваги твердження представника відповідача про те, що звіти оцінювача, якими визначено вказану вартість спірного майна, є неналежними доказами, оскільки оцінювач не попереджений про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивої інформації.
Так, в постанові Верховного Суду від 04липня 2018 року у справі №711/650/13-ц вказано, що об`єктивність і достовірність звітів і висновків оцінювача не визначається його попередженням про кримінальну відповідальність. Об`єктивність оцінки майна та здійснення її відповідно до вимог чинного законодавства як обов`язок оцінювача передбачені Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» без застережень про повідомлення його про відповідальність, а отже, відсутні підстави стверджувати про необ`єктивність оцінювача через те, що він не був повідомлений про кримінальну відповідальність.
Також суд звертає увагу на те, що стороною відповідача не надано доказів про те, що вартість спірних земельних ділянок є відмінною від тої, що зафіксована у звітах, наданих позивачем, при тому, що у відзиві сторона позивача зазначала про плани надати такі докази.
Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався, загалом, до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Таким чином, судом встановлено, що загальна вартість майна, яке підлягає поділу, становить 2 283 042 грн. (1 327 608+955 434).
Отже, рівна часта сторін у вартості спірного майна становить 1 141 521? грн. (2 283 042:2)
З огляду на викладене, компенсація вартості за визнання за однією зі сторін у справі права власності на меншу ділянку становитиме 186 087 грн. (1 141 521-955 434).
Водночас, суд зазначає, що ані позивач, ані відповідач не вчинили передбачених частиною п`ятою статті 71 СК України дій з попереднього внесення грошової компенсації у сумі 186 087 грн. на депозитний рахунок суду. 
Суд також зазначає, що відповідно до ч.4 ст.71 СК України, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.
Однак, ані позивач, ані відповідач не бажають приймати меншу земельну ділянку в порядку поділу майна подружжя з присудженням за це компенсації, що унеможливлює поділ майна з присудженням такої компенсації.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність в даному випадку підстав для визнання ідеальних часток подружжя у спірному майні без його реального поділу та залишення майна у спільній частковій власності.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2024 року у справі № 752/18272/18.
З огляду на викладене, спільне майно подружжя слід поділити наступним чином:
-визнати за ОСОБА_1 право власності на земельної ділянки площею 0,0478 га, кадастровий номер 0510100000:01:29:0255, з цільовим призначенням – для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; 
-визнати за ОСОБА_1 право власності на земельної ділянки площею 0,0344 га, кадастровий номер 0510100000:01:029:0256, з цільовим призначенням – для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 
-визнати за ОСОБА_2 право власності на земельної ділянки площею 0,0478 га, кадастровий номер 0510100000:01:29:0255, з цільовим призначенням – для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 
-визнати за ОСОБА_2 право власності на земельної ділянки площею 0,0344 га, кадастровий номер 0510100000:01:029:0256, з цільовим призначенням – для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 
Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до положень ст.141, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 9 084 грн., оскільки хоча позов і було задоволено частково, вартість часток спірного майна, розподіленого між сторонами, є рівною та такою, що заявлена в позовних вимогах.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Судом встановлено, що позивач поніс витрати на виготовлення звітів оцінювача.
Відповідно до рахунку №04-0017-ОЗ від 06.08.2025, вартість послуг з оцінки земельних ділянок становить 3 000 грн. (а.с.66)
Факт сплати позивачем вказаної суми підтверджений квитанцією. (а.с.65).
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на проведення оцінки у сумі 3 000 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 24, 60, 61, 69, 70, 71 СК України, ст. ст. 11, 364, 368 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 15, 16, 76-81, 259, 263-265 ЦПК України, суд
в и р і ш и в:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя – задовольнити частково.
В порядку поділу майна подружжя:
-визнати за ОСОБА_1 право власності на земельної ділянки площею 0,0478 га, кадастровий номер 0510100000:01:29:0255, з цільовим призначенням – для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; 
-визнати за ОСОБА_1 право власності на земельної ділянки площею 0,0344 га, кадастровий номер 0510100000:01:029:0256, з цільовим призначенням – для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
-визнати за ОСОБА_2 право власності на земельної ділянки площею 0,0478 га, кадастровий номер 0510100000:01:29:0255, з цільовим призначенням – для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
- визнати за ОСОБА_2 право власності на земельної ділянки площею 0,0344 га, кадастровий номер 0510100000:01:029:0256, з цільовим призначенням – для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 9 084 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на проведення оцінки у сумі 3 000 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Учасники справи:
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ;
Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя