Справа № 344/6799/26 
Провадження № 2/344/4765/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої судді Татарінової О.А.
секретаря Гарасимів А.В.
розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, - 
В С Т А Н О В И В: 

Представник ДМП «ІФТКЕ» звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання в розмірі 58 472,64 грн. та судових витрат, посилаючись на те, що Державне міське підприємство “Івано-Франківськтеплокомуненерго” надає послуги теплопостачання до квартири АДРЕСА_1 (особовий рахунок НОМЕР_1 ), в якій проживає відповідач. Зазначає, що між сторонами виникли та існують відповідно до ст. 19 ЗУ "Про житлово- комунальні послуги" в редакції 2004 р., та ст. ст. 2,6, 13 ЗУ "Про житлово- комунальні послуги" в редакції 2017 р., що діє з 01.05.2019 р., фактичні договірні відносини по наданню комунальних послуг з теплопостачання, і вони, згідно до ст. ст. 20, 21 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" в редакції 2004 р., та ст. ст. 7, 8, 9, 21 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" в редакції 2017 р., що діє з 01.05.2019 р., набули відповідно права і обов`язки споживача та виконавця. Відповідач свої зобов`язання, як споживач виконував неналежним чином, у зв`язку з чим станом на 01.03.2026 р., має заборгованість 58 472,64 грн. з оплати за надані послуги теплопостачання. 
12.05.2026 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтовує тим, що Позивач просить стягнути заборгованість в розмірі 58 472,64 грн, однак не зазначає за який період така заборгованість нарахована. 
З долученого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 01.03.2023 року, у відповідача начебто наявна заборгованість в розмірі 39 859,62 грн. Однак а ні періоду з відображенням щомісячних нарахувань, а ні бази розрахунку наданих послуг такий документ не містить. 
Зокрема, в «шапці» розрахунку заборгованості зазначено адресу квартири та загальну площу 0,00 м. кв., тобто площа на яку проведено розрахунок заборгованості не вказана. З наведеного вбачається, що перевірити достовірність розрахунку заборгованості за період до 01.03.2023 року немає можливості. 
Починаючи з березня 2023 року по лютий 2026 року, розрахунок заборгованості містить інформацію про періоди нарахування, тарифи, суми щомісячних нарахувань, однак відповідач так само не визнає такий розрахунок в цій частині, адже як зазначено вище, він не містить площі квартири яка має бути врахована при розрахунку наданих послуг. Так до прикладу якщо взяти будь-який період нарахування, наприклад березня 2023 року, та керуватись даними площі що міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, то сума нарахованої заборгованості мала б складати: 22.1756*50,4+12,62+185,06=1307,35 грн. 
Однак в розрахунку в графі «разом» вказана сума 1294,93 грн. Не зрозуміло, чи позивач враховував коефіцієнт площі балконів чи ні, яку загальну площу квартири він брав до розрахунку і так далі. Більше того, в розрахунку заборгованості зазначено, що в липні 2024 року відповідачем було здійснено погашення заборгованості в розмірі 5,00 грн, однак відповідач такої оплати не здійснював, що свідчить про недостовірність розрахунку заборгованості. 
Так само не зрозуміло, звідки взялась сума заборгованості станом на 01.03.2023 року, в розмірі 39 859,62 грн зважаючи на те, що долучена до позовної заяви копія типового індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії викладена в редакції від 01.12.2021 року. Тобто, позивач за період з 01.12.2021 року по 01.03.2023 року (один рік і три місяці) нарахував заборгованість в розмірі 39 859,62 грн, коли за період з 01.03.2023 року по 01.02.2026 року (три роки) нараховано 18 618,02 грн, тобто за період трьох років заборгованість на половину менша як за період одного року та трьох місяців, що викликає ґрунтовні сумніви в достовірності заборгованості. Слід зазначити, що до 01.12.2021 року, послуги теплопостачання по вказаній квартирі надавались іншим постачальником, а саме ТОВ "СТАНІСЛАВСЬКА ТЕПЛОЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ", і за такі послуги відповідачем здійснювались оплати в повному обсязі. На даний час у відповідача навіть частково збереглись квитанції (копії додаються), а тому не зрозуміло, як виникла така велика сума заборгованості за період з 01.12.2021 року по 01.03.2023 року. 
Зважаючи на викладене, відповідач вважає, що позов є безпідставним, розрахунок заборгованості не підтверджений належними доказами а тому в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. 
Однак, якщо суд все таки прийде до висновку про підставність позовних вимог, то прошу застосувати до таких позовних вимог наслідки пропуску строку позовної давності.
03.06.2026 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив на позовну заяву, який обґрунтовує тим, що форма типового індивідуального договору на послугу з постачання теплової енергії що є публічним договором приєднання затверджена постановою Кабінету Міністрів України №1022 від 08.08.2021р. (чинна з 01.10.2021р.).
ДМП «ІФТКЕ» опублікувало цей договір на сайті 1 листопада (договір додається) і відповідно до Закону «Про житлово-комунальні послуги» він вважається укладеним з 1 грудня 2021року.
Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь - яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надану послугу, факт отримання послуги.
Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до Правил надання послуг із централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. № 630 та постановою КМУ від 21 серпня 2019 р. № 830 (далі-Правила) Позивач надає та проводить нарахування Відповідачу за послуги з теплопостачання. 
Однак, незважаючи на вимоги чинного законодавства, Відповідач неналежним чином проводив оплату за надані йому послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість. 
Щодо строків звернення до суду з даною позовною заявою, представником позивача зазначається, що Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.
Карантин в Україні безперервно встановлено з 12.03.2020 до 30.06.2023 року.
З 24 лютого 2022 року в України діє воєнний стан, підставами якого є Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» (з наступними змінами).
Відповідно до п.19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. На час розгляду справи в суді строк дії воєнного стану в країні триває. 
Таким чином, Позивачем не пропущено трирічний строк позовної давності звернення з даними позовними вимогами до суду, оскільки на час подання позовної заяви такий строк був продовжений, ураховуючи зазначене.

Відповідач здійснював щомісячно частково оплати, що свідчить про визнання ним заборгованості за послуги теплопостачання.
Заборгованість утворилася за період з січня 2005 року по березень 2026 року в сумі 58 472,64 грн.
Заборгованість утворилася за період з 2005 року по 02.04.2017 року становить в сумі 10 695,81 грн.
Борг, який підлягає стягненню в межах строку позовної давності, а саме з 02.04.2017 року по 01.03.2026 року становить 47 776,83 грн.
На підставі вищенаведеного, просять суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за послуги з теплопостачання в розмірі 58 472,64 грн. та судовий збір в розмірі 3028,00 грн. 
09.06.2026 року представником відповідача подано до суду заперечення на відповідь на відзив, який обґрунтовує тим, що наданий позивачем розрахунок заборгованості вчинений за період: з січня 2005 року по січень 2012 року; з січня 2020 року по квітень 2025 року. Тому, навіть якщо погодитись з позицією позивача що згідно пунктів 12 та 19 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, мало місце продовження та зупинення перебігу строків позовної давності, то слід зазначити, що Законом України №4434-IX від 14.05.2025 року «Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» вищевказаний пункт 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦКУ був скасований. Даний Закон набрав чинності 04.09.2025 року. 
За таких обставин, з 04.09.2025 року було поновлено перебіг позовної давності. Таким чином за період з 04.09.2025 року по 07.04.2026 року минуло сім місяців та три дні, а тому навіть якщо обраховувати позовну давність до її продовження/зупинення, тобто до 02.04.2020 року, то така не може перевищувати два роки чотири місяці та 27 днів, а тому заборгованість яка виникла до 05.11.2017 року є простроченою. 
Оскільки після цієї дати розрахунок позивача починається з січня 2020 року, то тільки така заборгованість яка нарахована з січня 2020 року може вважатись що заявлена в межах позовної давності. 
Згідно наданих позивачем розрахунків вона складає: за 2020 рік – 3592,88 грн; за 2021 рік - 13844,14 грн; за 2022 рік – 9185,29 грн; за 2023 рік – 8194,34 грн; за 2024 рік – 7886,52 грн; за 2025 рік – 4518,49 грн. Разом - 47211,66 грн.
При цьому сума боргу за гарячу воду в розмірі 42,47 грн. нарахована в 2009 році, тобто за межами позовної давності. 
Також слід зауважити, що надані розрахунки заборгованості стосуються особового рахунку не відповідача а ОСОБА_2 , яка не є учасником справи, а площа квартири що вказана в розрахунках складає 49,48 м.кв. коли площа належної відповідачу квартири складає 50,4 м.кв. Зважаючи на викладене, просить суд відповідь на відзив з доданими доказами залишити без розгляду.
24.06.2026 року представником позивача подано до суду додаткові пояснення по справі, які обґрунтовують тим, що у зв`язку з впровадженням в Україні карантину, який був безперервно встановлено з 12.03.2020 до 30.06.2023 року та дії воєнного стану в країні, який і досі триває. Таким чином, Позивачем не пропущено трирічний строк позовної давності звернення з даними позовними вимогами до суду, оскільки на час подання позовної заяви такий строк був продовжений, ураховуючи зазначене.
Заборгованість утворилася за період з січня 2005 року по березень 2026 року в сумі 58 472,64 грн.
Згідно пунктів 12 та 19 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, мало місце продовження та зупинення перебігу строків позовної давності, то слід зазначити, що Законом України №4434-ІХ від 14.05.2025 року «Про внесення змін до розділу Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» вищевказаний пункт 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦКУ був скасований. Даний Закон набрав чинності 04.09.2025 року.
За таких обставин з 04.09.2025 року було поновлено перебіг позовної давності.
Таким чином за період з 04.09.2025 року по 07.04.2026 року минуло сім місяців та три дні, а тому навіть якщо обраховувати позовну давність до її продовження/зупинення, тобто до 02.04.2020 року, то така не може перевищувати два роки чотири місяці та 27 днів, а тому заборгованість яка виникла до 05.11.2017 року є простроченою.
Отже борг, який підлягає стягненню в межах строку позовної давності в розмірі 47 819,30 грн. за період з 01 .10.2020 року по 01.09.2026 року.
Розрахунок заборгованості згідно долучених довідок нарахування за опалення ( в межах позовної давності): за 2020 рік – 3592,88 грн.; за 2021 рік – 13844,14 грн.; за 2022 рік – 9185,29 грн.; за 2023 рік – 8855,66 грн.; за 2024 рік – 7785,37 грн. оплачено 5,00 грн.; за 2025 рік – 4560,96 грн. Разом – 47 819,30 грн.
На підставі вищенаведеного, просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за послуги з теплопостачання в розмірі 58 472,64 грн. та судовий збір в розмірі 3028,00 грн.
Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримала з підстав наведених у позовній заяві, просила позов задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. 
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що спір між сторонами виник з приводу неналежного виконання споживачем-відповідачем зобов`язання по оплаті наданих послуг з теплопостачання.
Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Державне міське підприємство “Івано-Франківськтеплокомуненерго” визначено виконавецем послуг із централізованого опалення та підігріву води для населення на підставі рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 17 від 26.01.2010 року.
ОСОБА_1 на праві власності в розмірі частки 1 належить квартира за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.6).
Згідно з ч. 4 ст. 319, ч. 1 ст. 322 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно розрахунку заборгованості за теплоенергію встановлено, що за адресою: АДРЕСА_2 , особовий рахунок НОМЕР_1 наявна заборгованість, а саме: станом на 01 березня 2023 року заборгованість становить 39 859,62 грн., за період з квітня 2023 року по грудень 2023 року заборгованість становить 6 314,16 грн.; з січня 2024 року по грудень 2024 року заборгованість становить 7 785,37 грн., оплачено в липні 2024 року – 5,00 грн.; з січня 2025 року по грудень 2025 року заборгованість становить 4 518,19 грн.; з січня 2026 року по лютий 2026 року відсутні відомості про нарахування. 
Таким чином сума боргу за адресою: АДРЕСА_2 , особовий рахунок НОМЕР_1 , становить 58 472,64 грн. (а.с.3). 
Представником відповідача до матеріалів справи долучено копії квитанцій за оплату послуг з централізованого опалення та постачання за період з 2020 року по 2021 рік на загальну суму 9 000,00 грн. (а.с.27-30).
Представником позивача до матеріалів справи долучені довідки за опалення та гарячу воду за адресою: АДРЕСА_2 , особовий рахунок НОМЕР_1 за період з 2005 року по 2026 року, з якого встановлено, що загальний розмір заборгованості становить 58 472,64 грн. (а.с.42-50).
Правовідносини, які виникли у сфері надання комунальних послуг, регулюються спеціальним законодавством, а саме: Законом України «Про житлово-комунальні послуги» .
За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до статті 322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна.
Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Незалежно від факту тимчасового не проживання у квартирі, щодо якої надаються комунальні послуги, власник такої квартири несе тягар утримання майна та зобов`язаний оплачувати ці комунальні послуги.
Так, відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 . Зазначений будинок забезпечується тепловою енергією, яка постачається позивачем, отже позивач надавав послуги з теплопостачання відповідачу.
Внаслідок неналежного виконання зобов`язання по оплаті наданих послуг теплопостачання за адресою: АДРЕСА_2 станом на 01.03.2026 року виникла заборгованість перед позивачем на загальну суму 58 472,64 грн., що підтверджується розрахунком боргу за теплоенергію ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» та довідками про стан заборгованісті за період з 2005 року по 2026 року, копії яких містяться в матеріалах справи. 
Відповідно до положень ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).
Статтею 253 ЦК України встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Відповідно до частин 3 та 4 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
В даній справі представник відповідача просив про застосування строку позовної давності.
Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. (частина перша статті 261 ЦК України).
Оскільки обов`язок щодо сплати за комунальні послуги виникає у споживача кожного місяця, позовна давність підлягає застосуванню до кожного з платежів окремо.
Згідно статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України карантин.
Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».
Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» набрав чинності 02 квітня 2020 року.
З 24 лютого 2022 року в України діє воєнний стан, підставами якого є Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» (з наступними змінами).
Відповідно до п.19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022 , затвердженим Законом України Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102- IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. 
Звертаючись до суду із даним позовом позивач просив стягнути заборгованість за період з січня 2005 року по березень 2026 року.
Згідно пунктів 12 та 19 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, мало місце продовження та зупинення перебігу строків позовної давності, то слід зазначити, що Законом України №4434-IX від 14.05.2025 року «Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» вищевказаний пункт 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦКУ був скасований. 
Даний Закон набрав чинності 04.09.2025 року. За таких обставин, з 04.09.2025 року було поновлено перебіг позовної давності. 
В той же час, судом перевірено щорічні нарахування за опалення та встановлено, що заборгованість відповідача за 2020 рік становить 3592,88 грн; за 2021 рік становить 13844,14 грн; за 2022 рік становить 9185,29 грн; за 2023 рік становить 8855,66 грн; за 2024 рік становить 7785,37 грн; за 2025 рік становить 4 518,49 грн. Разом – 47 781,83 грн.
Таким чином, із врахуванням застосування строку позовної давності, із відповідача ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути заборгованість за теплопостачання в розмірі 47 781,83 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Тому, з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати у розмірі 2 719,31 грн. (47 781,83 грн./58 472,64 грн.=0,8172; 0,8172*3328,00 грн.=2 719,64 грн.) 
На підставі наведеного, відповідно Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №-630 від 21.07.2005р., ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004р. №1875-IV, ст.ст. 11, 15, 16, 509, 510, 526 ЦК України, ст.ст. 13, 78, 81, 141, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, 
У Х В А Л И В :

Позов Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго», що знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Б.Хмельницького, буд. 59 «А», код ЄДРПОУ 03346058 заборгованість за послуги теплопостачання в розмірі 47 781 (сорок сім тисяч сімсот вісімдесят одну) гривню 83 копійки.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на користь Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго», що знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Б.Хмельницького, буд. 59 «А», код ЄДРПОУ 03346058 судовий збір у розмірі 2 719 гривень 64 копійки.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 

Позивач: Державне міське підприємство «Івано-Франківськтеплокомуненерго», що знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Б.Хмельницького, буд. 59 «А», код ЄДРПОУ 03346058.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Суддя: Татарінова О.А.