ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.04.2026  	Справа №607/20501/25 Провадження №1-кп/607/534/2026	

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді   ОСОБА_1 
за участю секретаря с/з   ОСОБА_2 
за участю прокурора:    ОСОБА_3 
обвинуваченого   ОСОБА_4 
захисника-адвоката   ОСОБА_5 
законного представника
потерпілого ОСОБА_6   ОСОБА_7 
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №12025211040001513 від 29.08.2025 року відносно 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с.Чернихівці Збаразького району Тернопільської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою. АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , працюючого експедитором у ТОВ «ІЛЛА», раніше не судимого,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України,
В С Т А Н О В И В:
29.08.2025 року близько 09 години 05 хвилин, водій ОСОБА_4 грубо порушуючи вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями (далі - ПДР України) керував в стані алкогольного сп`яніння автомобілем Volkswagen Passat p.н. НОМЕР_1 та рухався правою смугою для руху вул. Є.Коновальця, м. Тернополя, в напрямку пр. Злуки.
Під час руху водій ОСОБА_4 не був достатньо уважним, не стежив належно за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, чим порушив вимоги пунктів 1.5, 2.3 (б) ПДР України, які зобов`язували його своїми діями не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
Рухаючись у вказаному напрямку, водій ОСОБА_4 наближався до нерегульованого пішохідного переходу, який позначено дорожніми знаками 5.38.1 та 5.38.2 ПДР України, а також дорожньою розміткою 1.14.1 ПДР України, який встановлений перед перехрестям вул. Є.Коновальця - вул. Рєпіна.
Так, маючи об`єктивну можливість завчасно виявити, що попереду, ліворуч від нього, у попутному напрямку, перед вищевказаним нерегульованим пішохідним переходом. зменшували швидкість та зупинився У лівій смузі автомобіль марки Opel Astra р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_8 , водій ОСОБА_4 , в порушення вимог п. 8.4. ПДР України, вчасно не зменшив швидкість руху керованого ним автомобіля Volkswagen Passat р.н. НОМЕР_3 , не зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом, щоб переконатися, що на ньому немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода ЧИ небезпека, a продовжив рух у зазначеному напрямку, унаслідок чого виїхав на нерегульований пішохідний перехід, де допустив наїзд передньою частиною керованого ним транспортного засобу на пішохода ОСОБА_6 , який перетинав проїзну частину дороги зліва - направо відносно руху автомобіля Volkswagen Passat p.н. НОМЕР_4 в межах вищезазначеного пішохідного переходу.
Унаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, пішохід ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у виді садна скроневої ділянки волосяної частини голови зліва, ділянки гіперпігментації шкіри, що є слідами загоєння саден, задньої поверхні грудей справа та зліва, синець правої гомілки.
У малолітнього ОСОБА_6 , згідно із вивченими медичними документами, за період стаціонарного лікування 29.08-03.09.2025 в ортопедичному відділенні КНП «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня» ТОР, на підставі даних об`єктивного клінічного обстеження і спостереження, результатів рентгенологічного відділення було діагностовано: - закриту травму правої верхньої кінцівки у виді втисненого епіфізіолізу проксимального метаепіфізу плечової кістки, із зовнішніми ушкодженнями - садном правого передпліччя; - закриту черепно-мозкову травму із струсом головного мозку та зовнішніми ушкодженнями - садном лівої скроневої ділянки, які у своєму клінічному перебігу супроводжуються тривалим (більш як 21 день) розладом здоров`я і за цією ознакою належать до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.
Причиною дорожньо-транспортної пригоди та наслідків, що настали є порушення водієм автомобіля Volkswagen Passat p.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 вимог п.18.4 Правил дорожнього руху України.
Порушення вказаних вимог Правил дорожнього руху України водієм автомобіля Volkswagen Passat p.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди.
Водій ОСОБА_4 , мав технічну можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді, для чого у нього не було яких-небудь перешкод технічного характеру.
За таких обставин, вказаними діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 286-1 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
17.04.2026 року між законним представником потерпілого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладено угоду про примирення, згідно умов якої вони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.286-1 КК України за встановлених у висунутому обвинуваченні обставин, істотних для даного кримінального провадження, та ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні. 
Вказаною угодою визначено покарання, із застосуванням ст.69 КК України, яке повинен понести ОСОБА_4 , а саме, враховуючи що ОСОБА_4 беззастережно визнає свою вину у скоєнні кримінального правопорушення за ч.1 ст.286-1 Кримінального кодексу України, враховуючи особу винного, наявність обставин, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, враховуючи вимоги ч.1 ст.69-1 щодо граничного розміру покарання, санкцію статті Особливої частини КК України, сторони домовились про призначення ОСОБА_4 узгодженого покарання у вигляді виправних робіт строком на 2 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.
Згідно з угодою, цивільний позов потерпілим в кримінальному провадженні - не заявлений, так як обвинуваченим ОСОБА_4 , компенсовано потерпілому завдану матеріальну та моральну шкоду. Перелік дій, не пов`язаних з відшкодуванням шкоди, які ОСОБА_4 зобов`язаний вчинити на користь потерпілого, строк їх вчинення - відсутні. Обставини, які пом`якшують покарання (ст.66 КК) є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданих збитків (розписки потерпілого знаходяться матеріалах кримінального провадження), надання матеріальної допомоги на проведення медичного огляду та лікування (ч.2 ст.66 КК), перераховано суму застави в розмірі 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн. на благодійний рахунок Збройних Сил України. Обставини, які обтяжують покарання - досудовим розслідуванням не встановлено. Відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_4 раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем постійного проживання та за місцем роботи. Працює офіційно в ТОВ «ІЛЛА» посаді експедитора. ОСОБА_4 розлучений, але фактично мешкає із сім`єю, має на утримані неповнолітніх дітей, одна з них особа з інвалідністю з дитинства, а також дружина має третю групу інвалідності. Обмеження, які виключають укладання угоди про примирення – відсутні; ч.3 ст.469 КПК: даний злочин відповідно до вимог ч.2, 3 ст.12 КК, ст.477 КПК є нетяжким; ч.8 ст.469 КПК: потерпілим віл злочину (фізичною особою, який завдано моральної фізичної чи майнової шкоди, ч.1 ст.55 КПК) є одна особа, з якою досягнуто угоду про примирення.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до п. 1 ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.
Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, який згідно з ст.12 КК України відноситься до нетяжкого злочину.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє відмову від здійснення прав, передбачених ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою. 
Судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам норм КПК України.
Згідно з положеннями ст.65 КК України підстави призначення більш м`якого покарання визначено статтею 69 КК України.
У відповідності до приписів ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст.69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. Вказана норма Закону передбачає, що у кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч.1 ст.69 КК України.
Суд при вирішенні питання про можливість призначення покарання, узгодженого сторонами угоди, враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце роботи, одружений, при цьому дружина обвинуваченого є особою з інвалідністю, наявність у нього на утриманні двох неповнолітніх дітей, одна з яких є особою з інвалідністю з дитинства, обставини, що пом`якшують покарання, а саме повне та беззаперечне визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненому, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку потерпілому, перерахування суми застави у розмірі 60560грн. на благодійний рахунок Збройних Сил України.
Враховуючи викладене, суд за наявності вищевказаних обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, вирішуючи питання про можливість затвердження укладеної сторонами угоди, призначення узгодженої міри покарання, вважає за можливе при призначенні покарання застосувати ст. 69 КК України, зокрема при призначенні основного покарання перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції частини статті обвинувачення та визначеного ст.57 КК України, у виді виправних робіт, а додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами призначити у межах строку, визначеного у санкції ч.1 ст.286-1 КК України, виходячи з того, що саме таке покарання буде відповідати вчиненому обвинуваченим кримінальному правопорушенню і буде достатнім для його виправлення та попередження вчиненню нових злочинів, а також вказане покарання обумовлене укладеною сторонами кримінального провадження угодою про примирення.
За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість затвердження укладеної між законним представником потерпілого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 угоди про примирення і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Крім цього, на підставі ст.72 КК України, в строк призначеного судом покарання ОСОБА_4 слід зарахувати строк попереднього ув`язнення останнього з 29.08.2025 року 23 год. 35 хв. (з моменту затримання у порядку ст.208 КПК України) по 17.09.2025 року включно (по дату внесення застави у кримінальному провадженні), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за три дні виправних робіт.
Керуючись наведеним, а також ст.ст. 314, 370, 373, 374, 475, 476 КПК України, суд –
У Х В А Л И В:
Затвердити укладену між законним представником потерпілого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 угоду про примирення.
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням узгоджене сторонами покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді виправних робіт на строк 2 (два) роки з відрахуванням в дохід держави 20% із суми заробітку, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
На підставі ст.72 КК України, в строк призначеного судом покарання ОСОБА_4 зарахувати строк попереднього ув`язнення останнього з 29.08.2025 року 23 год. 35 хв. (з моменту затримання у порядку ст.208 КПК України) по 17.09.2025 року включно (по дату внесення застави у кримінальному провадженні), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за три дні виправних робіт.
Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, в той же строк, з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. 
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. 
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий суддя	ОСОБА_1