Справа №155/1177/25
Провадження №2/155/49/26

ГОРОХІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2026 м. Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді Яремчук С.М.,
при секретарі судового засідання Ревуцькій М.В.,
за участю:
представника відповідача – Ліпкевича І.В. (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Горохові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позовних вимог 
17 липня 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики у сумі 57825 грн.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 01 вересня 2024 року ОСОБА_1 уклала з Товариством з обмеженою відповідальністю «Маніфою» Договір позики №7938920. Даний договір підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису), який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. 11 січня 2024 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №11-01/2024, у відповідності до умов якого ТОВ «Маніфою» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Маніфою» права грошової вимоги до Боржників за Кредитними Договорами вказаними у Реєстрі Боржників. Так, відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №11-01/2024 від 11 грудня 2024 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 57825,00 гривні, з яких 25700 гривень – сума заборгованості за основною сумою боргу, 19275,00 гривень– сума заборгованості за відсотками, 12850,00 гривень – сума заборгованості за простроченими відсотками. З огляду на наведене, позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за Договором позики № 7938920 в розмірі 57825,00 гривень , а також понесені судові витрати.

Стислий виклад заперечень відповідача
07 листопада 2025 року від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання заперечує проти позову. Зазначає, що договір позики № 7938920 від 01.09.2024 р. не відповідає вимогам чинного законодавства. Зокрема, у договорі не зазначено номер рахунку (зазначено лише шість перших та чотири останні цифри електронного платіжного засобу позичальника), що робить неможливим верифікацію отримувача позики. Із листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 13.12.2024 р. вбачається, що «було успішно прийнято платежі на користь ТОВ «МАНІФОЮ» 01.09.2024 р. 13:33:08 на суму 25700,00 грн., маска карти НОМЕР_1 , номер транзакції в системі і Pay.ua – 497048786, призначення платежу: зарахування 25700 грн. на карту НОМЕР_1 ». Тобто, грошові кошти перераховані на користь ТОВ «МАНІФОЮ», а не відповідача. Також при оформленні договору позикодавець не провів належну верифікацію банківської карти НОМЕР_1 та не встановив, що банківська карта, на яку в подальшому перераховані кредитні кошти, дійсно належить відповідачу. Позов не містить доказів отримання саме відповідачем коштів згідно вказаного договору позики. Окрім того, відсутні докази, що саме відповідач будь-яким способом застосував ідентифікатор електронного підпису. Тому до вказаного договору слід застосувати наслідки нікчемності правочину. Додатково зазначає, що у провадженні сектору дізнання відділення поліції № 2 (м.Горохів) Луцького РУП ГУНП у Волинській області знаходяться матеріали кримінального провадження № 12024035600000069 від 03.09.2024 р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 182 КК України. Через недостатність доказів на підтвердження викладених позивачем обставин відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. 

Відповідь на відзив 
11 листопада 2025 року від позивача надійшла відповідь на відзив. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ознайомившись з відзивом відповідача, вважає його безпідставним, необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Позивач стверджує, що укладення договору в електронному вигляді через інформаційно-телекомунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. Електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Між сторонами укладено договір в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. Відповідач, через особистий кабінет на веб-сайті Первісного кредитора, подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту. Після цього, первісний кредитор надіслав позичальнику за допомогою засобів зв`язку, на зазначений ним номер телефону, одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач використав для підтвердження підписання кредитного договору. Верифікація клієнта відбулась при складанні Анкети клієнта – фізичної особи, яка сформована за допомогою програмного забезпечення. Кошти, як це передбачено договором, надано клієнту в безготівковій формі у національній валюті на платіжну банківську картку, вказану клієнтом при реєстрації на сайті первісного кредитора. Інформація про проведення успішних транзакцій зберігається безпосередньо у кредитодавця, у зв`язку з чим ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не володіє оригіналами первинних документів, які підтверджують факт перерахування кредитних коштів на рахунок позичальника. Позивач не має змоги надати суду виписку з особового рахунку, оскільки не є банком України і на нього не поширюється Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затверджене постановою Правління НБУ від 04.07.2018 р. №75, яке встановлює основні вимоги щодо організації бухгалтерського обліку в банках України. На думку позивача, відповідач не заперечує факт отримання грошових коштів, але вказує на недоведеність такого факту позивачем. Відповідач, як власник карткового рахунку, на який перераховано кредитні кошти, може самостійно отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування /отримання кредитних коштів. Окрім того, якщо відповідач не згоден з розрахунком позивача, він має право подати суду власний розрахунок. Відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», зокрема, що відповідні кошти не були зараховані на картковий рахунок позичальника, вказаний у договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить. Відповідач не позбавлений можливості надати відповідну інформацію на підтвердження своїх доводів. Водночас, позивач, відповідно до даних карти, за допомогою сервісу визначення банку за номером карти, встановив приналежність карти за номером НОМЕР_1 Акціонерному товариству «Банк «Кліринговий дім» (м. Київ, вул. Борисоглібська, 5 А). Також позивач звертає увагу суду на те, що з огляду на вимоги законодавства, умови укладеного з відповідачем кредитного договору не є несправедлимими, під час укладення договору не було порушено Закон України «Про захист прав споживачів». Жодних заперечень стосовно того, що відповідач не погоджується з Правилами надання коштів, умовами договору, останній при укладенні кредитного договору не висловлював, від підписання договору не відмовився. Кредитний договір містить усі істотні умови договору, реквізити та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача на укладення договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Враховуючи все вищенаведене, те, що обставини, на які посилається відповідач є не обгрунтованими, не доведеними, суперечать нормам чинного законодавства та правовим позиціям Верховного суду, а тому не повинні братись судом до уваги та не підлягають задоволенню. 

Додаткові письмові пояснення у справі відповідача
19 грудня 2025 року представником відповідача ОСОБА_2 подано додаткові письмові пояснення у справі. Представник відповідача зазначає, що жодних договорів із ТзОВ «Маніфою» ОСОБА_1 не укладала, грошових коштів на свій рахунок не отримувала, оскільки її персональними даними у невідомий їй спосіб заволоділи шахраї з метою оформлення на неї кредитів у різних фінансових установах. На підставі заяви відповідачки 04.09.2025 р. внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань. При цьому стверджує, що жодної конфіденційної інформації шахраям ОСОБА_1 не передавала, ні за якими посиланнями не переходила. Керуючись ст. 1049 ЦК України, згідно якої договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками, представник відповідача наголошує на тому, що кредитор має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором. Всупереч вищевказаному, такі докази позивачем не надано. Тому просить суд відмовити у задоволенні позовної заяви в повному обсязі. Одночасно просить суд стягнути на користь відповідачки документально підтверджені витрати на правову допомогу у розмірі 10000грн. Докази, що підтверджують понесені відповідачем витрати на правову допомогу, будуть подані суду протягом п`яти днів з моменту винесення відповідного рішення суду. 
21 січня 2026 року року представником відповідача ОСОБА_2 подано додаткові письмові пояснення щодо правової природи договору. Останній стверджує, що договір, на підставі якого позивач просить стягнути кошти, є договором позики. 

Рух справи в суді
Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 17 липня 2025 року справу прийнято до розгляду, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання цієї ухвали.
Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 19 листопада 2025 року витребувано від Акціонерному товариству «Банк «Кліринговий дім» письмові докази по справі.
Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 22 грудня 2025 року витребувано від ТзОВ «Універсальні платіжні рішення» інформацію про повний номер банківської карти, на яку зараховано платіж у сумі 25700 грн. 
Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 25 березня 2026 року витребувано від Акціонерного товариства «Банк «Кліринговий дім» письмові докази по справі.

Позиція учасників судового розгляду
В судове засідання представник позивача Миколаєнко В.М. не з`явився, в матеріалах справи міститься заява від 25.03.2026 р., у якій остання просить розгляд справи проводити без її участі. 
Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позов та письмових запереченнях по суті спору. 

Фактичні обставини справи, встановлені судом
Згідно договору позики №7938920 від 01 вересня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Маніфою» (Позикодавець) надає ОСОБА_1 (Позичальник) у власність грошові кошти (позику), а Позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити Позикодавцю проценти за користування позикою та всі інші платежі відповідно до умов цього договору (п.2.1). 
Згідно з п. 2.2 Договору позика надається на умовах повернення, платності та строковості в національній валюті України – гривні.
Згідно з п.п. 2.3.3 Договору сума позики: 25700,00 гривень.
Згідно з п.п. 2.3.4 Договору загальний строк – до 15листопада 2024 року (75 днів).
Згідно з п.п. 2.3.5 Договору дата надання позики: 01вересня 2024 року.
Згідно з п.п. 2.3.6 Договору дата повернення позики: 15 листопада 2024 року.
Відповідно до п.п. 2.4.1 акційна процентна ставка, фіксована: 1.00000 % на день – застосовується протягом першого розрахункового періоду у разі наявності акційних пропозицій та діє лише за умови дотримання позичальником умов оплати заборгованості за цією ставкою відповідно до п. 3.1.1 цього Договору.
Відповідно до п.п. 2.4.2 базова процентна ставка, фіксована: 1.00000% на день – застосовується протягом першого розрахункового періоду відповідно до п. 3.1.2 цього Договору, а також у разі продовження строку позики протягом першого розрахункового періоду згідно з умовами відповідної Додаткової угоди, укладеної сторонами цього договору.
Відповідно до п.п. 2.4.3 основна процентна ставка, фіксована: 1.00000% на день – застосовується протягом усього строку позики, окрім першого розрахункового періоду.
Позика надається Позичальнику в день підписання сторонами Договору позики шляхом безготівкового перерахування на рахунок Позичальника за номером електронного платіжного засобу (банківської карти) НОМЕР_1 , зареєстрованого Позичальником для цієї цілі в Особистому кабінеті (п 2.5 договору). 
Відповідно до п. 9.1 Договору договір позики укладається в інформаційно-телекомунікаційній системі позикодавця в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», шляхом попереднього розміщення позикодавцем в особистому кабінеті позичальника Договору позики для вивчення та прийняття його умов позичальником шляхом введення одноразового ідентифікатора з метою підписання запропонованого Позикодавцем договору у відповідне поле.
Згідно п. 9.2 договору, порядок створення та накладення підписів Сторонами:
направлення Позикодавцем одноразового ідентифікатора на контактний номер телефону, зареєстрований позичальником в Особистому кабінеті, для підписання Договору позики;
підписання договору позики Позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором шляхом введення його значення у відповідне поле;
підписання договору позики уповноваженим представником Позикодавця кваліфікованим електронним підписом з кваліфікованою електронною позначкою часу.
Дата та час укладення Договору: 13 год. 33 хв. 01.09.2024 р. 
При цьому, згідно п. 10.2 Договору, Сторони підтверджують, що Позичальником належним чином пройдено процедуру ідентифікації та верифікації відповідно до вимог чинного законодавства, одним з таких способів:
за допомогою засобів Системи BankID НБУ;
отримання ідентифікаційних даних та фінансового номера телефону з бюро кредитних історій та коректного введення особою, верифікація якого здійснюється, otp-пароля, надісланого установою на такий фінансовий номер телефону, та фотофіксації особи з використанням методу розпізнавання реальності особи та особи з власним ідентифікаційним документом, а саме сторінки, що містить фото власника, з подальшим накладенням КЕП уповноваженим працівником Позикодавця та кваліфікованої електронної позначки часу на отриманий електронний документ, що містить фото.
Договір підписаний сторонами та скріплений КЕП В.В. Рябінін та електронним підписом одноразовим ідентифікатором b98781 /З.О. Завсюк/
Розрахунок за Договором позики та Графік обов`язкових платежів представлений у форматі Додатку №1 до Договору, що є невід`ємною частиною до Договору позики №7938920 від 01 вересня 2024 року, підписані ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором b98781.
Також відповідач ОСОБА_1 була ознайомлена з Паспортом споживчого кредиту, шляхом підписанням одноразовим ідентифікатором d76523.
Згідно з листом Сервісу онлайн платежів iPаy.ua вих № 2782-241213103121 від 13.12.2024 р., на підставі укладеного між ТОВ «Універсальні платіжні рішення» та ТОВ «МАНІФОЮ» договору на переказ коштів ФК -П-20/05-05 від 08.07.2020, було успішно прийнято платежі на користь ТОВ «МАНІФОЮ»: 01.09.2024 р. 13:33:08 на суму 25700,00 грн., маска карти НОМЕР_1 , номер транзакції в системі і Pay.ua – 497048786, призначення платежу: зарахування 25700 грн. на карту НОМЕР_1 ».
11 січня 2024 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №11-01/2024, у відповідності до умов якого, ТОВ «Маніфою» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Маніфою» права грошової вимоги до Боржників за Кредитними Договорами вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між ТОВ «Маніфою» і Боржниками.
11 грудня 2024 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено додаткову угоду № 10 до договору факторингу №11-01/2024 від 11.01.2024 р., яка є невід`ємною частиною договору. Згідно п.2 угоди, в якості ціни продажу згідно з Реєстром боржників № 9 від 11 грудня 2024 року, фактор сплачує Клієнтові суму грошових коштів, яка становить 1 911 320,78 грн. 
Так, відповідно до Витягу з Реєстру боржників № 9 від 11 грудня 2024 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 57825 гривень, з яких: 25700,00 гривень – сума заборгованості за основною сумою боргу; 19275,00 гривень – сума заборгованості за відсотками; 12850,00 гривень – сума заборгованості за процентами на прострочену позику. 
Вказана сума заборгованості також відображена у розрахунку заборгованості за Кредитним договором №7938920 від 01.09.2024 р. за період з 01 вересня 2024 року по 15 листопада 2024 року.
Спір у даній справі виник у зв`язку із невиконанням ОСОБА_1 зобов`язання з повернення кредитної заборгованості.
Позивач стверджує, що відповідач ОСОБА_1 належним чином зобов`язання по поверненню коштів не виконала. 
Відповідач заперечує отримання у власність грошових коштів у сумі 25700 грн. та належність їй банківської карти НОМЕР_1 . Вважає, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей, чого зроблено позивачем не було. 
До матеріалів справи долучено Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, згідно якого 03 вересня 2024 року відкрито кримінальне провадження 12024035600000089 за ч. 1 ст. 182 КК України. Обставинами, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення зазначено, що 01.09.2024 р. орієнтовно о 19 год. невідома особа, перебуваючи у невстановленому місці, незаконно використала персональні дані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою отримання кредиту у кредитних установах. 
Із відповіді № 01-09/01/5029 від 27.11.2025 р., отриманої судом від АБ «Кліринговий дім», вбачається, що Банк не може ідентифікувати клієнта за неповним номером банківської карти НОМЕР_1 . Також Товариство повідомило, що ОСОБА_1 не є клієнтом банку, у неї відсутні відкриті рахунки, а також будь-які документи, в тому числі ті, що містять банківську таємницю. 
Із відповіді ТзОВ «Універсальні платіжні рішення» № 175 від 16.02.2026 р. вбачається, що 01.09.2024 р. о 13:13:08 год. проведена транзакція, номер операції ID 497048786, код операції F96FА4, сума зарахування 25700 грн., ініційована партнером ТОВ «Маніфою», через технічні канали взаємодії з їхнім АРІ, карта для зарахування: 4132827018494855 Кліринговий Дім. Зазначена фінансова операція здійснена через технічний АРІ-протокол Account to Card як звичайний переказ – зарахування на платіжну карту отримувача. Для здійснення операції партнер ТОВ «МАНІФОЮ» ініціював платіж, передавши через АРІ -інтерфейс Account to Card номер карти отримувача, на який потрібно перерахувати кошти. Після цього система ТОВ «УПР» сформувала платіж та надіслала до банка-еквайера, який опрацював платіжну транзакцію і передав її банку емітенту карти отримувача для подальшого проведення зарахування коштів на банківську карту. 
У відповідь на ухвалу суду від 25.03.2026 р. АБ «Кліринговий дім» листом вих № 02-04/542/БТ від 01.04.2026 р. повідомив, що ОСОБА_1 не є власником платіжної картки № НОМЕР_1 . Власником картки є ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ). Банк також надав інформацію про рух коштів по рахунку, відкритому до банківської картки № НОМЕР_1 , за період з 01.09.2024 р. по 30.09.2024 р. з якої вбачається зарахування коштів у сумі 25700 грн. 01 вересня 2024 року о 13:33. 
АБ «Кліринговий дім» листом вих № 01-09/01/605/БТ від 10.04.2026 р. додатково повідомило повний номер банківської картки № НОМЕР_2 , належної ОСОБА_3 .
Надаючи оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких норм права.
Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до закону, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у певних випадках.
Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять його умови. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» договір про надання фінансових послуг укладається виключно в письмовій формі: у паперовому вигляді; у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»; шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі – Закон).
Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором – дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор – це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону).
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону).
Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону визначає, яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 вказав, що важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Згідно зі ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію».
Договір є укладеним, щойно сторони досягли згоди в письмовій формі (стаття 1055 ЦК України).
З моменту підписання договору в обох сторін виникають юридичні права та обов`язки. Кредитодавець зобов`язується надати кредитні кошти, а позичальник зобов`язується їх прийняти, повернути та сплатити відсотки.
Виходячи зі змісту статті 640 ЦК України, залежно від моменту виникнення цивільних прав і обов`язків у сторін договору, законодавець розрізняє договори консенсуальні і реальні. Консенсуальний договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Кредитний договір за своєю юридичною природою є консенсуальним.
Кредитний договір в Україні є консенсуальним договором, а не реальним, оскільки він вважається укладеним з моменту досягнення згоди сторін щодо всіх істотних умов, а не з моменту фактичної передачі грошей (кредиту). Це означає, що право позичальника вимагати надання кредиту виникає з моменту підписання договору, а передача коштів є вже виконанням цього договору, а не моментом його укладення. 
Таким чином, у разі невиконання банком (фінансовою установою) свого зобов`язання з надання кредиту після підписання договору, позичальник має право вимагати примусового виконання умов або відшкодування збитків у судовому порядку. 
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
В постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 червня 2019 року в справі № 2-6315/11 (провадження № 61-23326св18) зроблено висновок, що «невід`ємною складовою правильної правової кваліфікації судами спірних договірних відносин є визначення правової природи договору, який є основою їх виникнення. Виходячи зі змісту статті 640 ЦК України, залежно від моменту виникнення цивільних прав і обов`язків у сторін договору, законодавець розрізняє договори консенсуальні і реальні. Консенсуальний договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Щодо реальних договорів, для укладення яких, крім згоди сторін, вимагається передання майна або вчинення іншої дії, частина друга статті 640 ЦК України передбачає правило, за яким договір вважається укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України кредитний договір - це договір, за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір за своєю юридичною природою є консенсуальним».
Згідно Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи ТзОВ «Маніфою» (Позичальник) зареєстрований як фінансова установа відповідно до Розпорядження Нацкомфінпослуг 07.05.2019 р. № 803. 
Згідно Виписки з ЄДРПОУ ТзОВ «Маніфою» є юридичною особою, вид економічної діяльності – інші види кредитування. Згідно Статуту ТзОВ «Маніфою» (2021 р.) основний напрям діяльності Товариства – надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту. 
Згідно Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» кредит - грошові кошти, які надаються надавачем фінансових послуг (кредитодавцем) особі (позичальнику) у користування на поворотній основі на визначений строк із сплатою процентів.
Отже, встановлено, що договір про надання фінансового кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Без отримання смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений. Відтак, відповідачем договір підписаний, ТзОВ «Маніфою» погодився на надання кредиту, сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, недійсним вищевказаний договір в судовому порядку не визнавався. Суд вважає, що укладений між ТзОВ «МАНІФОЮ» та ОСОБА_1 01 вересня 2024 року правочин № 7938920 за своєю суттю є кредитним договором. 
Відповідно до ст. 7 ЦК України за звичаєм ділового обороту ризик покладається на ту сторону в правочині, яка має невиконані зобов`язання по відношенню до іншої сторони правочину (ст. 526 ЦК України).
Відповідно до норм ЦПК України, саме на сторону лягає обов`язок довести ті обставини на які вона посилається. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
Згідно з положеннями ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Частиною першою статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Позивач не надав суду належних та допустимих доказів, які б безспірно доводили, що саме відповідач ОСОБА_1 отримала гроші від ТОВ «Маніфою» за вказаним договором. Договір, зокрема, п.2.5, передбачає перерахування коштів на рахунок Позичальника, а не третьої особи. Кредитор мав переконатись у реальності намірів відповідача на перерахування коштів на номер електронного платіжного засобу (банківської карти), належноготретій особі, чого не зробив. Відтак, отримання коштів іншою особою, а саме ОСОБА_3 , дає підстави стверджувати, що позивач не виконав своє зобов`язання перед ОСОБА_1 , кредит останній наданий не був, що позбавляє позивача права вимагати примусового виконання умов договору з повернення грошових коштів у судовому порядку.
За таких обставин суд дійшов висновку, що позивач не виконав свого обов`язку з надання грошових коштів у передбачений договором строк. Доказів протилежного позивач суду не надав.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовна вимога Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості задоволенню не підлягає.

Щодо судових витрат
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як слідує з матеріалів справи, за подання даного позову ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» сплатило судовий збір у розмірі 3028,00 гривень.У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог судові витрати позивача не розподіляються.
Керуючись ст. 10, 12, 13, 76, 77, 81, 83, 141, 247, 258, 259, 263, 265 ЦПК України, суд –

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Сторонами у справі є:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (місцезнаходження: 01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, 30, код ЄДРПОУ 35625014);
відповідач: ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , НОМЕР_3 ).
Повний текст судового рішення складено 12 травня 2026 р. 

Суддя Горохівського районного суду
Волинської області          Яремчук С.М.