номер провадження справи 22/52/26

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2026 Справа № 908/912/26
м. Запоріжжя Запорізької області 
Господарський суд Запорізької області у складі судді Ярешко О.В., 
Розглянувши без виклику учасників справи матеріали справи № 908/912/26
За позовом: Першого заступника керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області Дем`янова В.В. (вул. Космічна, буд. 118а, м. Запоріжжя, 69050), наявний зареєстрований електронний кабінет 
в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах:
позивач: ДЕПАРТАМЕНТ КОМУНАЛЬНОЇ ВЛАСНОСТІ ТА ПРИВАТИЗАЦІЇ ЗАПОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (пр. Соборний, буд. 206, м. Запоріжжя, 69105), наявний зареєстрований електронний кабінет 
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “ЛАКМА-Z” (вул. Бойчука Михайла, буд. 18А, м. Київ, 01103), відсутній зареєстрований електронний кабінет 
про стягнення 139’ 314,65 грн.
ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог та заяви прокурора, позивача 
13.04.2026 до Господарського суду Запорізької області через систему “Електронний суд” надійшла позовна заява (вих. № 57-101-2797вих-26 від 10.04.2026) Першого заступника керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області Дем`янова В.В. в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах: позивач - ДЕПАРТАМЕНТ КОМУНАЛЬНОЇ ВЛАСНОСТІ ТА ПРИВАТИЗАЦІЇ ЗАПОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “ЛАКМА-Z” про стягнення на користь позивача неустойки за прострочення виконання зобов`язання з повернення об`єкта оренди відповідно до Договору оренди нежитлового приміщення від 08.04.2015 № 194/13 у розмірі 139314,65 грн. 
Позов обґрунтовано несвоєчасним поверненням відповідачем об`єкта оренди - частини нежитлового приміщення XV (літ. А-5) загальною площею 36,8 кв.м у будинку № 25А по вул. 12 Квітня у м. Запоріжжі (наразі - вул. Героїв Крут) у зв`язку з закінченням строку дії Договору оренди нежитлового приміщення від 08.04.2015 № 194/13.
Інші заяви по суті справи до суду не надходили.
2. Позиція (аргументи) відповідачки. Заяви відповідачки 
Відзив на позовну заяву не надійшов. 
Інші заяви по суті справи до суду не надходили.
3. Процесуальні питання, вирішені судом 
Відповідно до протоколу розподілу судової справи між суддями від 13.04.2026 здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/912/26 та визначено до розгляду судді Ярешко О.В.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 20.04.2026 суддею Ярешко О.В. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/912/26 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами. Ухвалено розгляд справи по суті розпочати через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі. 
Ухвала про відкриття провадження у цій справі була доставлена до зареєстрованих електронних кабінетів прокуратури та позивача 20.04.2026, що підтверджується відповідними довідками.
У зв`язку з відсутністю у відповідача зареєстрованого електронного кабінету ухвала була надіслана рекомендованим листом на адресу його місцезнаходження: вул. Бойчука Михайла, буд. 18А, м. Київ, 01103.
Поштове відправлення з ухвалою суду було повернуто без вручення.
Згідно ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є: 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відповідач не повідомив суду іншої адреси свого місцезнаходження.
Відповідач про судовий розгляд справи був повідомлений шляхом розміщення 28.04.2026 відповідного оголошення на сайті Судової влади України в мережі Інтернет.
Телефонограма відповідачу передана не була у зв`язку з відсутністю телефонного зв`язку з абонентом (номери не обслуговуються).
Згідно ч. 1 ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі, крім випадку, передбаченого частиною другою цієї статті.
Відповідно ч. 2 ст. 252 ГПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.
Таким чином, розгляд справи по суті у цій справі розпочався з 21.05.2026.
Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України, якими у господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності сторін судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання учасниками справи доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами. 
Оскільки розгляд справи здійснювався без виклику представників учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України не проводилося.
Рішення по суті ухвалено судом 18.06.2026. 
4. Обставини справи, встановлені судом, та докази що їх підтверджують 
08.04.2015 між Департаментом комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради (орендодавець за договором, позивач), Комунальним підприємством “Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання № 7” (балансоутримувач в редакції додаткової угоди від 01.10.2018) та Товариством з обмеженою відповідальністю “ЛАКМА-Z”  (орендар, відповідач) було укладено Договір оренди нежитлового приміщення № 194/13. 
За умовами Договору (пункти 1.1, 1.2), орендодавець, балансоутримувач на підставі наказу Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради від 15.01.2015 № 08р передає, а орендар приймає в строкове платне користування під розміщення офісу комунальне майно – частину нежитлового приміщення ХV підвалу (літ. А-5) загальною площею 36,8 кв.м у будинку № 25а по вул. 12 Квітня, що перебуває на балансі КП «ВРЕЖО № 7». 
Нежитлове приміщення було передано в оренду ТОВ “ЛАКМА-Z”  згідно акту прийому-передачі від 08.04.2015. 
Рішенням Запорізької міської ради від 29.09.2023 № 150 вулицю 12 Квітня у місті Запоріжжі перейменовано на вулицю Героїв Крут.
Згідно п.п. 2.4, 2.5, у разі закінчення строку дії цього Договору або його дострокового розірвання, орендар передає комунальне майно орендодавцю, балансоутримувачу одночасно з підписанням акту приймання-передачі вказаного майна в 10-ти добовий термін у порядку, передбаченому чинними нормативно-правовими актами з цього питання. Обов`язок по складанню акту приймання-передачі покладається на сторону, що передає майно іншій стороні за договором.
Згідно п. 3.4 (в редакції додаткової угоди від 01.10.2018), з 01.10.2018 орендна плата розраховується та спрямовується орендарем: 70% від розміру орендної плати (без нарахування ПДВ) за кожний місяць до місцевого бюджету; 30% розміру орендної плати (з нарахуванням ПДВ) за кожний місяць балансоутримувачу на його розрахунковий рахунок. Розрахунок орендної плати за вищевказаними відсотками здійснюється орендарем самостійно та сплачується щомісячно не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним.
На підставі п. 3.10 договору, у випадках закінчення дії цього Договору або його дострокового припинення орендна плата перераховується орендарем по добу фактичної здачі комунального майна по акту приймання-передачі.
За умовами п. 3.11, якщо орендар не виконує обов`язки щодо повернення майна в установлений цим Договором строк, орендодавець має право вимагати від орендаря сплати неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування об`єктом оренди за час прострочення.
Орендар, згідно п. 5.12 Договору оренди, зобов`язався у разі припинення, дострокового розірвання цього Договору повернути орендодавцю орендоване майно в належному стані, не гіршому, ніж на час його передачі в оренду з урахуванням нормального фізичного зносу.
Згідно п. 5.15, у разі, якщо на момент продовження дії Договору оренди остання оцінка орендованого майна буда зроблена більше ніж як три роки тому, для продовження Договору оренди провадиться нова оцінка орендованого майна у встановленому нормативно-правовими актами порядку.
Відповідно п. 11.1, Договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, з 08.04.2015 до 08.03.2018. 
Положеннями пункту 11.8 Договору передбачено, що у разі відсутності заяви однієї з сторін про припинення або зміну умов цього Договору після закінчення його строку протягом одного місяця, Договір вважається продовженим на той самий термін, при умові виконання п. 5.15 Договору, та на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором.
Згідно п. 11.10, дія цього Договору припиняється внаслідок закінчення терміну, на який його було укладено.
Додатковою угодою від 26.10.2018 сторони вирішили вважати Договір оренди продовженим на 1 рік до 08.03.2019. 
Директором Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради 12.09.2018 затверджено висновок про вартість орендованого майна станом на 28.02.2018.
КП «ВРЕЖО № 7» на адреси ТОВ «ЛАКМА-Z» та Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради надіслано лист вих. № 19 від 04.01.2022 про припинення Договору оренди від 08.04.2015 № 194/13 по вул. 12 Квітня, 25А, в якому зазначено про сплив терміну дії Договору 08.02.2022 у зв`язку з відсутністю відповідної заяви ТОВ «ЛАКМА-Z» про продовження Договору. КП «ВРЕЖО № 7» просило ТОВ «ЛАКМА-Z» звільнити орендоване приміщення.
Господарським судом Запорізької області розглядалася справа № 908/298/24 за позовом Комунального підприємства “Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання № 7” до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “ЛАКМА-Z” про звільнення приміщення шляхом виселення.
За результатами розгляду справи № 908/298/24 Господарським судом Запорізької області було ухвалено рішення від 10.04.2024, що набрало законної сили 01.05.2024, яким позов було задоволено. Вирішено звільнити частину нежитлового приміщення ХV підвалу (літ. А-5) загальною площею 36,8 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. 12 Квітня, буд. 25-а, шляхом виселення Товариства з обмеженою відповідальністю “ЛАКМА-Z”. 
Як зазначено у цьому рішенні: «Позивач вказує, що строк дії договору був пролонгований до 08.02.2022. Разом із цим, доказів проведення нової оцінки майна суду не надано. Оцінка майна, яка зазначена в п. 1.2 договору оренди, виконана станом на 31.12.2014, тобто станом на 08.03.2019 строк дії цієї оцінки становив більше трьох років. Відповідач не надав доказів повернення орендованого майна у встановленому порядку або обґрунтованих заперечень проти позову». 
Згідно приписів ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Постановою державного виконавця Лівобережного ВДВС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 05.06.2024 відкрито виконавче провадження № 75206594 з виконання наказу № 908/298/24, виданого 06.05.2024 Господарським судом Запорізької області, про звільнення ТОВ “ЛАКМА-Z” із вказаного приміщення. 
Актом державного виконавця Лівобережного ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 11.09.2024 встановлено, що виїздом за адресою: м. Запоріжжя, вул. 12 Квітня, 25А, боржника та його майна за цією адресою не виявлено. Частина нежитлового приміщення XV підвалу (літ. А-5) загальною площею 36,8 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. 12 Квітня, буд. 25А, звільнено від боржника та його майна. Рішення суду виконано у повному обсязі.
Вищезазначене підтверджується постановою державного виконавця Лівобережного ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про закінчення виконавчого провадження № 75206594 від 23.05.2025.
Прокурор, згідно позовної заяви, просив стягнути з відповідача на користь позивача неустойку за прострочення виконання зобов`язання з повернення об`єкта оренди відповідно до Договору оренди нежитлового приміщення від 08.04.2015 № 194/13 у розмірі 139314,65 грн. 
5. Щодо представництва прокуратурою інтересів держави у суді 
Відповідно ст. 131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Згідно з приписами частин 3, 4, 5 ст. 53 ГПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених ст. 174 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.
Європейський Суд з прав людини звертав увагу на категорії справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі "Менчинська проти Російської Федерації" (рішення від 15.01.2009) Європейський Суд з прав людини висловив таку думку: "сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави".
Рішенням Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року № 3-рп/99 визначено, що прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Згідно з рішенням Конституційного Суду України № 3-рн/99 від 08.04.1999, під поняттям "орган уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах" потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 23 Закону України “Про прокуратуру”, представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Нездійснення захисту виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається. Здійснення захисту неналежним чином виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.
У постанові Верховного Суду від 16.04.2019 у справі № 910/3486/18 суд дійшов висновку, що представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється у разі, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює відповідний орган. При цьому, прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів. Відповідна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 18.04.2019 у справі № 906/506/18, від 11.04.2019 у справі № 904/583/18, від 13.02.2019 у справі № 914/225/18, від 21.05.2019 у справі № 921/31/18.
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 сформовано правовий висновок, що прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але, якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.
Як встановлено судом, орендованим майном було комунальне нерухоме майно, власником якого є ЗАПОРІЗЬКА МІСЬКА РАДА. 
Статтею 142 Конституції України та статтями 16, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.
Відповідно до ч. 1 ст. 64 Бюджетного кодексу України, до доходів загального фонду бюджетів сільських, селищних, міських територіальних громад належать: надходження від орендної плати за користування майновим комплексом та іншим майном, що перебуває в комунальній власності, засновником яких є сільські, селищні, міські ради (п. 29); інші доходи, що підлягають зарахуванню до бюджетів місцевого самоврядування відповідно до законодавства (п. 44).
Відповідно до інформації Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради від 16.03.2026 № 37/01/01-07/15, одержувачем коштів неустойки за несвоєчасно повернуте майно ТОВ «ЛАКМА-Z» є Запорізька міська територіальна громада, тобто указані кошті підлягають стягненню на користь місцевого бюджету.
У пп. 1.1 п. 1 Положення про Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради, затвердженого рішенням Запорізької міської рад від 30.09.2020 № 33, зазначено, що Департамент є виконавчим органом Запорізької міської ради, що утворюється Запорізькою міською радою, підзвітний і підконтрольний Запорізькій міській раді, підпорядкований виконавчому комітету Запорізької міської ради, міському голові, першому заступнику міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради за відповідним напрямком роботи. Як зазначено у пп. 1.6 п.1 Положення, Департамент в межах своїх повноважень має право укладати від свого імені угоди, договори з юридичними та фізичними особами, набувати майнових прав, нести обов`язки, бути позивачем, відповідачем та третьою особою у судах усіх інстанцій.
Згідно матеріалів справи, з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави у спірних правовідносинах окружною прокуратурою на адресу Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради направлялись листи від 29.08.2025 № 57-101-5474ВИХ-25, від 24.11.2025 № 57-101-7-623ВИХ-25, від 12.01.2026 № 57-101- 195ВИХ-26, в яких повідомлялось про виявлені порушення закону, з`ясовувались вжиті у зв`язку з цим заходи, запитувався розмір неустойки та наміри щодо її стягнення у судовому порядку. 
Листами від 18.09.2025 № 73/01/01-07/211від 16.03.2026 № 37/01/01-07/15 Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради повідомив, що заходи стосовно стягнення неустойки з ТОВ «ЛАКМА-Z» у судовому порядку не вживались. 
У матеріалах справи міститься повідомлення від 09.04.2026 вих. № 57-101-2775ВИХ-26 прокуратури, адресоване позивачу, щодо пред`явлення відповідної позовної заяви в інтересах держави.
Отже, при зверненні з даним позовом до господарського суду прокурором дотримано норми статті 53 Господарського процесуального кодексу України та статті 23 Закону України "Про прокуратуру", визначено уповноважений орган місцевого самоврядування та належним чином обґрунтовано необхідність захисту інтересів держави у спірних правовідносинах внаслідок бездіяльності позивача.
Крім того, позивач у цій справі - ДЕПАРТАМЕНТ КОМУНАЛЬНОЇ ВЛАСНОСТІ ТА ПРИВАТИЗАЦІЇ ЗАПОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ не відреагував на позов прокуратури, що свідчить про незацікавленість та пасивну поведінку позивача щодо стягнення неустойки.
6. Норми права та мотиви, з яких виходить господарський суд при ухваленні рішення 
За правовою природою договір оренди нежитлового приміщення № 194/13 від 08.04.2015 є договором найму (оренди) комунального майна, до якого застосовуються положення Закону України «Про оренду державного та комунального майна».
Відповідно ч. 1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
За приписами ч.ч. 1, 5 ст. 762 ЦК, за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.
Згідно ч.ч. 1, 4, 5 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором. Орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків провадження господарської діяльності. Порядок розподілу орендної плати для об`єктів, що перебувають у комунальній власності, між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначається представницьким органом місцевого самоврядування.
Як встановлено судом, Договір оренди від 08.04.2015 № 194/13 припинився 08.02.2022 у зв`язку з закінченням строку, на який його було укладено.
Нежитлове приміщення будо звільнено відповідачем у примусовому порядку згідно акту державного виконавця Лівобережного ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 11.09.2024.
Отже, починаючи з 09.02.2022 по 11.09.2024 відповідач користувався нежитловим приміщенням без правової на те підстави.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України).
У відповідності до ст. 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.
У відповідності до ч. 4 ст. 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Суд зауважує, що Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 19.04.2021 у справі № 910/11131/19 вирішувала питання, зокрема, щодо правового режиму користування майном під час дії та у разі припинення договору найму (оренди).
В означеній постанові Об`єднана палата виснувала, зокрема, таке:
"Користування майном за договором є правомірним, якщо воно відповідає умовам укладеного договору та положенням чинного законодавства, які регулюють такі правовідносини з урахуванням особливостей предмета найму та суб`єктів договірних правовідносин.
Відносини найму (оренди) у разі неправомірного користування майном можуть регулюватися умовами договору, що визначають наслідки неправомірного користування майном, та нормами законодавства, які застосовуються до осіб, які порушили зобов`язання у сфері орендних відносин.
Правова природа плати за користування річчю (орендної плати) безпосередньо пов`язана із правомірним користуванням річчю протягом певного строку, і обов`язок здійснення такого платежу є істотною ознакою орендних правовідносин, що випливає зі змісту регулятивних норм статей 759, 762, 763 ЦК України, статей 283, 284, 286 ГК України. Із припиненням договірних (зобов`язальних) відносин за договором у наймача (орендаря) виникає новий обов`язок - негайно повернути наймодавцеві річ.
Після спливу строку дії договору невиконання чи неналежне виконання обов`язку з негайного повернення речі свідчить про неправомірне користування майном, яке було передане в найм (оренду). Тому права та обов`язки наймодавця і наймача, що перебували у сфері регулятивних правовідносин, переходять у сферу охоронних правовідносин та охоплюються правовим регулюванням за частиною другою статті 785 ЦК України, яка регламентує наслідки невиконання майнового обов`язку щодо негайного повернення речі наймодавцеві.
З урахуванням викладеного Суд доходить висновку, що користування майном після припинення договору є таким, що здійснюється не відповідно до його умов - неправомірне користування майном, у зв`язку з чим вимога щодо орендної плати за користування майном за умовами договору, що припинився (у разі закінчення строку, на який його було укладено тощо), суперечить змісту правовідносин за договором найму (оренди) та регулятивним нормам ЦК України та ГК України.
Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма статті 762 ЦК України ("Плата за користування майном") і охоронна норма частини другої статті 785 ЦК України ("Обов`язки наймача у разі припинення договору найму") не можуть застосовуватися одночасно, адже орендар не може мати одночасно два обов`язки, які суперечать один одному: сплачувати орендну плату, що здійснюється за правомірне користування майном, і негайно повернути майно.
Отже, положення пункту 3 частини першої статті 3 та статті 627 ЦК України про свободу договору не застосовуються до договорів оренди в тій їх частині, якою передбачені умови щодо здійснення орендної плати за період від моменту припинення дії договору до моменту повернення орендованого майна, оскільки сторони в такому випадку відступають від положень актів цивільного законодавства (стаття 6 ЦК України).
Неврахування таких висновків щодо застосування положень цивільного та господарського законодавства на практиці призводить до того, що з орендаря, який після припинення строку дії договору не повернув майно орендодавцю на його вимогу, фактично стягується потрійний розмір орендної плати, а саме: безпосередньо орендна плата, а також неустойка у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. Такий підхід у регулюванні орендних правовідносин вочевидь не узгоджується з такими загальними засадами цивільного законодавства, як справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України)".
Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26.07.2021 у справі № 904/577/20, який також зазначив: "Якщо орендар не повертає майно після закінчення строку договору оренди орендодавець вправі звернутися до суду з позовом про стягнення з орендаря неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення (ч. 2 ст. 785 ЦК України), в межах розгляду якого орендар вправі спростувати доводи щодо неповернення ним цього майна чи наявності вини у такому неповерненні. Яким би способом у договорі не регламентувалися правовідносини між сторонами у разі невиконання (несвоєчасного виконання) наймачем (орендарем) обов`язку щодо повернення речі з найму (оренди) з її подальшим користуванням після припинення договору, що відбулося у спірних правовідносинах, ці правовідносини не можуть врегульовуватись іншим чином, ніж визначено ч. 2 ст. 785 ЦК України".
У постанові від 16.08.2024 у справі № 910/14706/22 Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду підтримала власні висновки, які викладені у постанові від 19.04.2021 у справі № 910/11131/19 та зазначила, зокрема, таке:
- неустойка, стягнення якої передбачено частиною другою статті 785 ЦК України є самостійною формою майнової відповідальності у сфері орендних правовідносин, яка застосовується у разі (після) припинення договору - якщо наймач не виконує обов`язку щодо негайного повернення речі, і є належним способом захисту прав та інтересів орендодавця після припинення договору, коли користування майном стає неправомірним;
- неустойка за частиною другою статті 785 ЦК України має спеціальний правовий режим, який обумовлений тим, що зобов`язання наймача (орендаря) з повернення об`єкта оренди є майновим і виникає після закінчення дії договору. Наймодавець (орендодавець) у цьому випадку позбавлений можливості застосовувати щодо недобросовісного наймача інші ефективні засоби впливу задля виконання відповідного зобов`язання, окрім як використання права на стягнення неустойки в розмірі подвійної плати за користування орендованим майном;
- відповідно до частини другої статті 785 ЦК України передбачено право наймодавця вимагати від наймача, у разі невиконання ним обов`язку щодо повернення речі, сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі;
- отже, така неустойка, передбачена частиною 2 статті 785 ЦК України, може бути зменшена судом за правилами частини третьої статті 551 цього Кодексу.
Відтак, прокурором правомірно заявлено до стягнення з відповідача неустойку у розмірі подвійної плати за найм приміщення, що складає 139314,65 грн.
Неустойка нарахована за період із 19.02.2022 по 11.09.2024 у розмірі: 77515,19 грн. х 2 = 155030, 38 грн.; 3079,68 грн. х 2 = 74159, 36 грн., що сумарно складає 229189,74 грн.
Листом КП «ВРЕЖО № 7» від 27.03.2026 № 146 повідомлено окружну прокуратуру, що наданий розрахунок орендної плати на користь балансоутримувача містить суму ПДВ, нараховану на суму орендної плати. Крім того, надано розрахунок орендної плати без урахування ПДВ. Так, розмір орендної плати на користь балансоутримувача без ПДВ складає 30899,73 грн.
Згідно сталої практики Верховного Суду (зокрема, висновки, викладені у постановах від 20.11.2020 у справі № 916/1319/19, від 19.04.2021 у справі № 910/11131/19) ПДВ на неустойку не має включатися при її стягненні. 
Отже, правильна сума неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування об`єктом оренди за час прострочення за період із 19.02.2022 по 11.09.2024 складає: 77515,19 грн. (сума орендної плати на користь місцевого бюджету без ПДВ) х 2 = 155030,38 грн.; 30899,73 грн. (сума орендної плати на користь балансоутримувача без ПДВ) х 2 = 61799,46 грн.; 155030,38 грн. + 61799, 46 грн. = 216829,84 грн.
Судовим наказом Господарського суду Запорізької області від 11.11.2024 у справі № 908/2929/24 задоволено заяву КП «Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання № 7» та стягнуто з ТОВ «ЛАКМА-Z» заборгованість, яка виникла у зв`язку із невиконанням боржником обов`язку з оплати орендних платежів за Договором оренди нежитлового приміщення № 194/13 від 08.04.2015 за період із вересня 2021 по 11.09.2024. А саме: стягнуто заборгованість зі сплати 70% орендної плати у розмірі 88611,80 грн. на рахунок місцевого бюджету міста Запоріжжя та заборгованість зі сплати 30% орендної плати у розмірі 42786,60 грн. на користь балансоутримувача.
Вказаний судовий наказ набрав законної сили 11.12.2024.
Постановою Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) від 23.01.2025 відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу № 908/2929/24.
Згідно з листом КП «ВРЕЖО № 7» № 475 від 28.11.2025 заборгованість за судовим наказом не стягнута.
Відповідно до листа КП «ВРЕЖО № 7» № 360 від 17.09.2025 орендар за період дії Договору орендну плату не сплачував.
Суд враховує законодавчу неможливість одночасного стягнення орендної плати та неустойки у вигляді подвійної орендної плати за один і той самий період користування майном після припинення дії договору оренди.
У пункті 5.43 постанови Верховного Суду від 30.01.2024 у справі № 904/4921/22 зазначено, що оскільки право на стягнення неустойки у разі несвоєчасного повернення орендованого майна належить саме орендодавцю (наймодавцю), доводи про необхідність врахування при розрахунку неустойки сум коштів, сплачених балансоутримувачу, є необґрунтованими.
Як зазначено у позовній заяві, згідно з розрахунком, встановленим судом у справі № 908/2929/24, на користь місцевого бюджету нараховано всього 78818,75 грн., зокрема за лютий 2022 - 2027,76 грн. Неустойка підлягає стягненню не за повний місяць лютого 2022, а за 10 днів. Так, за 28 днів лютого 2022 року вказаним судовим наказом № 908/2929/24 з ТОВ «ЛАКМА-Z» вже стягнуто 2027,76 грн. орендної плати. Тобто, за один день вартість користування орендованим приміщенням складає 72,42 грн. (2027,76 грн./28 днів = 72,42 грн.). У зв`язку з чим, з 19.02.2022 по 28.02.2022 включно з ТОВ «ЛАКМА-Z» судом вже стягнуто орендну плату у сумі 724,20 грн. (72,42 грн. х 10 днів). З урахуванням того, що судовим наказом Господарського суду Запорізької області № 908/2929/24 вже охоплено період із 19.02.2022 по 11.09.2024, стягнення орендної плати на користь місцевого бюджету складає 77515,19 грн., який розрахований наступним чином: 78818,75 грн. (всього стягнуто судом за період із лютого 2022 року по 11.09.2024) - 2027,76 грн. (орендна плата за весь лютий 2022) = 76790,99 грн. + 724,20 грн. (орендна плата за 10 днів лютого 2022) = 77515,19 грн. З метою уникнення подвійного стягнення з відповідача, доцільно вирахувати зазначені кошти під час нарахування неустойки.
Відповідно, за вирахуванням раніше стягнутих із відповідача наказом Господарського суду Запорізької області у справі № 908/2929/24 за спірний період сум орендної плати без ПДВ виключно до місцевого бюджету, з ТОВ «ЛАКМА-Z» підлягає стягненню 139314,65 грн. = (216829,84 грн. - 77515,19 грн.) неустойки.
Суд погоджується із викладеним прокурором у позовній заяві розрахунком суми неустойки.
Відповідач проти позовних вимог не заперечив, контррозрахунку суми неустойки суду не надав.
Докази сплати неустойки відповідачем матеріали справи не містять та суду не надані.
Відтак, позов задовольняється судом повністю.
7. Судові витрати
Згідно п. 2 ч. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Відповідно ст. 129 ГПК України відповідача на користь прокуратури стягується 2662,40 грн. судового збору за подання позовної заяви. 
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Прокуратурою, згідно платіжної інструкції № 694 від 03.04.2026, сплачено судовий збір у сумі 2750,28 грн., тобто у розмірі більшому, ніж встановлено Законом України «Про судовий збір» (2662,40 грн. (не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3328,00 грн.) з урахуванням коефіцієнту 0,8 у зв`язку з поданням позовної заяви в електронній формі).
Переплачена сума судового збору у розмірі 87,88 грн. буде повернута прокуратурі ухвалою суду за відповідним письмовим клопотанням платника.
Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ: 

Позов задовольнити повністю.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “ЛАКМА-Z” (вул. Бойчука Михайла, буд. 18А, м. Київ, 01103, код ЄДРПОУ 31010988) на користь ДЕПАРТАМЕНТУ КОМУНАЛЬНОЇ ВЛАСНОСТІ ТА ПРИВАТИЗАЦІЇ ЗАПОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (пр. Соборний, буд. 206, м. Запоріжжя, 69105, код ЄДРПОУ 37573068; отримувач: ГУК у Зап.обл./ТГ м. Запоріжжя/24060300, код отримувача (ЄДРПОУ): 37941997, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код платежу: 2406300 «Інші надходження», р/р 318999980314090544000008479) неустойку у сумі 139314 (сто тридцять дев`ять тисяч триста чотирнадцять) грн. 65 коп.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “ЛАКМА-Z” (вул. Бойчука Михайла, буд. 18А, м. Київ, 01103, код ЄДРПОУ 31010988) на користь Запорізької обласної прокуратури в особі Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя (вул. Космічна, буд. 118а, м. Запоріжжя, 69050, код ЄДРПОУ 02909973) 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн. 40 коп. судового збору за подання позовної заяви. 

Відповідно ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено згідно з вимогами ст. 238 ГПК України та підписано – 18 червня 2026.

Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя О.В. Ярешко