Справа № 602/27/26
Провадження № 2/602/206/2026

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" квітня 2026 р.        м. Ланівці

Лановецький районний суд Тернопільської області у складі головуючого судді Наумчука В.А., за участі:
секретаря судового засідання   Майхрук Н.М.,
представника позивача   Барабана А.Я. (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,–
в с т а н о в и в:
Акціонерне товариство КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі у тексті також – КБ «Приватбанк»або Банк, або позивач) через свого представника Ляр Д.Ю. за допомогою підсистеми «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі у тексті також – позичальник або відповідач), у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що з метою отримання банківських послуг відповідач підписав Анкету-заяву № б/н від 25.10.2017 та приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в редакції чинній на момент підписання. Тим самим між сторонами був укладений кредитний договір. На підставі вищевказаної анкети-заяви відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено кредитний ліміт. В подальшому, 27.10.2021, позичальник підписав Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та Паспорт споживчого кредиту, на підставі чого отримав додаткову кредитну картку. Після отримання карток відповідач отримував кредитні кошти з власної ініціативи. У процесі користування кредитним рахунком відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку з чим станом на 15.12.2025 утворилась заборгованість у розмірі 82355,62 гривень, що складається з заборгованості за тілом кредиту – 65534,96 грн та заборгованості за простроченими відсотками – 16820,66 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача. Також разом із заборгованістю за договором позики позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме сплачений судовий збір в розмірі 2662,40 грн.
26 березня 2026 року від представника відповідача, адвоката Вальчук М.М., до суду надійшов відзив, згідно з яким відповідач позов не визнає. Вважає, що в матеріалах справи відсутні докази надсилання Банком відповідачу повідомлення про дострокове погашення кредитної заборгованості та отримання її відповідачем, а відтак позивач не виконав вимоги ч.4 ст. 16 Закону № 1734-VIII, якою врегульовано порядок дострокового погашення споживчого кредиту. Також зазначає, що «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку» ПриватБанк розміщені на сайті: https://privatbank.ua, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 25.10.2017 шляхом підписання заяви-анкети, а тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Просить відмовити у позові повністю.
03 квітня 2026 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив. У відповіді на відзив зазначає, що відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, у якій зазначено, що підписавши цю заяву відповідач ознайомився та згодний з Умовами та правилами надання банківських послуг, розташованими на офіційному сайті банку та тарифами банку, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування. У зв`язку із змінами у законодавстві 27.10.2021 відповідачем було підписано Паспорт споживчого кредиту та Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, у яких є інформація про відсоткові ставки по кредитуванні по картковим рахункам, тобто відповідач був належним чином повідомлений про умови кредитування, зокрема щодо сплати відсотків. Стверджує, що відповідно до умов договору Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в разі невиконання боржником своїх обов`язків за цим договором. Просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Ухвалою суду від 22.01.2026 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 03 березня 2026 року.
Ухвалою суду від 03.03.2026 за клопотанням представника відповідача розгляд справи відкладено на 31 березня 2026 року.
Судове засідання, призначене на 31.03.2026 не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючого судді у нарадчій кімнаті для ухвалення вироку у кримінальному провадженні. Призначене судове засідання на 28.04.2026.
Представник позивача Барабан А.Я. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві та з урахуванням доводів, висловлених у відповіді на відзив. Додатково пояснив, що кредитний договір між Банком та відповідачем укладено строком на 1 рік з автоматичною пролонгацією. Представнику позивача не відомо тієї обставини, щоб будь-яка сторона цього договору зверталася до іншої із заявою про намір його розірвати у строки та у порядку, визначеному цим договором. Тобто, кредитний договір наразі є чинним. Щодо досудового порядку врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту, передбаченого ч.4 ст.16 Закону України «Про споживче кредитування», то представник позивача вважає, що це є правом Банку, а не обов`язком. Умовами цього кредитного договору передбачені випадки, у яких кредитодавець вправі вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту та сплати усіх нарахованих процентів.
Відповідач у судове засідання не прибув, хоча про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неприбуття в судове засідання суд не повідомив.
Представник відповідача, адвокат Вальчук М.М., у судове засідання не прибула, хоча про день, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, однак подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності з врахуванням доводів викладених у відзиві.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які у них містяться, ознайомившись з доводами сторін, викладеними у заявах по суті справи, заслухавши пояснення представника позивача, встановив фактичні обставини і відповідні спірні правовідносини, та дійшов наступних висновків.
25 жовтня 2017 року ОСОБА_1 власноруч підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку № б/н (далі у тексті – Анкета-заява), у якій зазначено, що підписанням цієї Анкети-заяви відповідач у повному обсязі приєднується до Умов та правил надання банківських послуг Банку, які розміщенні на офіційному сайті банку в мережі інтернет за адресою: privatbank.ua, та які разом із пам`яткою клієнта і тарифами становлять договір банківського обслуговування, примірник якого він отримав шляхом самостійного роздрукування (а.с. 46).
27 жовтня 2021 року ОСОБА_1 власноруч , за допомогою планшета, підписав Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (далі у тексті – Заява) та Паспорт споживчого кредиту (далі у тексті – Паспорт), копії яких містяться у матеріалах справи, та у яких сторонами узгоджено нові умови кредитування (а.с. 47-63).
Аналогічна інформація про умови кредитного договору зазначена у Паспорті.
Представник відповідача у відзиві підтверджує факти підписання Мартинюком О.В. Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку та факт підписання відповідачем 27.10.2021 Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.
Станом на 25.10.2017 КБ «ПРИВАТБАНК» був, і наразі є, державним банком, що підтверджується Статутом Банку, нова редакція якого затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 №594 (в редакції постанови КМУ від 11.02.2025 №150), Витягом з Державного реєстру банків та Випискою з ЄДР юридичних осіб (а.с. 12-15).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (тут і нижче норми права застосовуються судом у редакціях, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин).
Частиною першою статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно з положеннями частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
Нормою частини першої статті 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Положеннями статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством).
Відповідно до ч. 1 ст. 651 та ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.
Таким чином, у визначеному законодавством порядку сторони уклали кредитний договір № б/н від 25.10.2017 (далі у тексті – Кредитний договір), на підставі якого між сторонами виникли кредитні правовідносини, а саме відносини щодо споживчого кредитування, які регулюються нормами Цивільного кодексу України, Закону України «Про споживче кредитування» та інших актів цивільного законодавства.
У подальшому, 27 жовтня 2021 року, сторони внесли зміни до Кредитного договору шляхом підписання Заяви від 27.10.2021.
У Заяві зазначені істотні умови Кредитного договору: тип кредиту – відновлювальна кредитна лінія, максимальний розмір кредитного ліміту (200 000,00 грн для карт «Універсальна» та «Універсальна GOLD»), строк кредитування – 12 місяців з пролонгацією, мета отримання кредиту – споживчі цілі, спосіб надання кредиту – безготівковим шляхом (пункт 1.2 Заяви), а також процентна ставка відсотків річних – 42,0% для карт Універсальна та 40,8% для карт Універсальна GOLD, тип процентної ставки - фіксована (пункт 1.3 Заяви).
Пункт 5 Заяви містить текст Умов та Правил надання банківських послуг (далі – Умови) на дату приєднання та підписання їх клієнтом, які розміщені на https://privatbank.ua/terms, і які є складовою і невід`ємною частиною Заяви та, відповідно, умовами Кредитного договору.
Згідно з умовами Кредитного договору тип кредиту – відновлювальна кредитна лінія, який передбачає можливість клієнта отримувати кошти періодично по мірі необхідності в рамках встановленого заздалегідь ліміту, погашати всю суму заборгованості або тільки її частину, здійснювати повторне запозичення протягом терміну дії кредитної лінії (п.2.1.1.2.2 Умов).
Зі змісту п. 1.2 Заяви (основні умови кредитування), п. 2.1.1.2.3. Умов, а також п.3 Паспорту слідує, що Банк зобов`язався надати позичальнику кредит на споживчі цілі, тобто відповідно до ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, у розмірі визначеному договором в обмін на зобов`язання позичальника з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом в обумовлені цим договором терміни.
Строк кредиту – 12 місяців. При цьому сторони узгодили, що строк користування кредитом продовжується на кожні наступні 12 місяців, якщо щонайменше як за 30 календарних днів до дати повернення кредиту банк не повідомить клієнта про припинення кредитування одним із передбачених у Договорі способів. Датою повернення кредиту є останній день календарного місяця строку Договору з урахуванням умови про продовження строку Договору (п.2.1.1.2.4. Умов).
Сторони узгодили, що загальний розмір кредиту за цим Договором становить розмір кредитного ліміту, встановленого банком клієнту, та який за розміром не перевищує 200 000,00 грн для карт «Універсальна» та «Універсальна GOLD» (п.2.1.1.2.5. Умов).
Розмір кредиту, реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту на дату укладення Договору, усі припущення, використані для обчислення процентної ставки зазначені в Паспорті, який є невід`ємною частиною Договору, а саме процентна ставка у пільговий період становить 0,00001% річних, процентна ставка поза межами пільгового періоду становить - 42,0% річних для карт Універсальна та 40,8% річних для карт Універсальна GOLD (п. 1.3 Заяви та п.4. Паспорту).
Пільговий період становить до 55 днів (пільгова ставка діє за умови погашення до 25-го числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості (п.3. Паспорту).
У п.2.1.1.3.5. Умов сторони погодили, що в разі порушення клієнтом зобов`язань з погашення заборгованості по кредиту протягом 180-ти днів з моменту виникнення таких порушень, на підставі ст. 212, 611, 651 ЦК України терміном повернення кредиту встановлюється 180-й день з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту. На 180-й день з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту клієнт зобов`язаний повернути банку кредит, проценти за користування кредитом, неустойку та виконати інші зобов`язання за Договором в повному обсязі.
Згідно з п. 2.1.1.6.1 Умов на підставі ст. 17 ЗУ «Про споживче кредитування» сторони узгодили, що в разі затримання клієнтом сплати частини кредиту та/або процентів, які підлягають сплаті в порядку передбаченому п. 2.1.1.3.1 договору, щонайменше на один календарний місяць, Банк має право вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, відсотки за фактичний строк його користування, в повному обсязі, виконати інші зобов`язання за договором, в т.ч. щодо сплати пені, в повному обсязі. При цьому Банк у письмовій формі повідомляє клієнта про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушень, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.
Договір починає діяти з дати встановлення кредитного ліміту на картці та діє до повного погашення сторонами своїх зобов`язань. Договір вважається продовженим на кожні наступні 12 місяців в разі, якщо за 30 днів до дати закінчення дії цього договору жодна із сторін не заявила про намір його розірвання. Банк може повідомити Клієнта про намір розірвання одним із передбачених у договорі способів: в письмовій формі, через встановлені засоби електронного звязку Банку та клієнта: Приват24, смс-повідомлення на останні відомі Банку номери телефонів, надані Банку при ідентифікації та актуалізації відомостей про Клієнта або іншими засобами, що дають змогу встановити дату направлення повідомлення. Клієнт може повідомляти Банк про намір розірвання договору в письмовій формі (п.2.1.1.9.1. Умов).
З наведеного вище слідує, що сторони, принаймні з 27.10.2021, узгодили у письмовому вигляді усі істотні умови Кредитного договору, у т.ч. розмір процентів за користування кредитом, оскільки всі ці умови безпосередньо викладені у тексті Заяви від 27.10.2021, яка підписана відповідачем.
З огляду на зазначене, доводи представника відповідача, викладені у відзиві, про відсутність підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, є необґрунтованими.
Уклавши Кредитний договір та у подальшому внісши до нього зміни, сторони добровільно прийняли умови цього договору (з урахуванням внесених змін), погодилися з ними і взяли на себе відповідні договірні зобов`язання.
Згідно з довідкою КБ «Приватбанк» за реєстр. №0000005057703188 від 17.12.2025 ОСОБА_1 з 25.10.2017 встановлено кредитний ліміт у сумі 2100,00 грн, який у подальшому неодноразово змінювався аж до 01.08.2025, коли кредитний ліміт зменшився до нуля.
Згідно з довідкою КБ «Приватбанк» за реєстр. №0000005057690025 від 17.12.2025 відповідачу було надано наступні кредитні картки типу картка «Універсальна»: № НОМЕР_1 від 17.08.2017 з терміном дії – 08/21, №5168*7353 від 31.08.2021 з терміном дії – 09/25, №4149*4277 від 27.10.2021 з терміном дії – 09/25.
Факт отримання кредитних коштів відповідачем та користування ними підтверджується Випискою за договором № б/н за період 25.10.2017 – 01.12.2025 (а.с. 32-43), а також Розрахунками заборгованості за договором б/н від 25.10.2017, укладеного між ПриватБанком та клієнтом – ОСОБА_1 , станом на 31.08.2019, Розрахунками заборгованості за договором б/н від 25.10.2017, укладеного між ПриватБанком та клієнтом – ОСОБА_1 , станом на 15.12.2025 (а.с. 18-31).
Зазначені вище обставини не заперечуються відповідачем.
В ході розгляду справи суд установив, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання, несвоєчасно і не у повній мірі погашав заборгованість за кредитом, внаслідок чого у нього перед Банком утворилася заборгованість за Кредитним договором в загальному розмірі 82 355,62 гривень, що складається з заборгованості за тілом кредиту – 65 534,96 грн та заборгованості за простроченими відсотками – 16 820,66 грн.
Зі змісту Виписки та Розрахунків заборгованості убачається, що вказана вище заборгованість утворилася за період часу з 12.05.2024 по 15.12.2025.
Відповідач не надав суду доказів, які спростовують факт наявності заборгованості перед Банком, і матеріали справи таких доказів не містять.
Таким чином та обставина, що відповідач порушив умови Кредитного договору, є встановленою судом.
Разом з тим, позовні вимоги Банку в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту не є, на думку суду, обґрунтованими з наступних міркувань.
Згідно з положеннями статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.
Відповідно до частини третьої статті 1054 особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування регулюються Законом України «Про споживче кредитування» від 16.11.2016 № 1734-VIII (далі у тексті – Закон №1734-VIII), який набрав чинності 10 червня 2017 року.
Пунктом 5 частини першої статті 12 Закону №1734-VIII встановлено, що у договорі про споживчий кредит зазначається, серед іншого, строк, на який надається кредит.
Уклавши Кредитний договір сторони погодили як строк кредиту, так і строк дії Кредитного договору, - 12 місяців, які щоразу продовжуються на наступні 12 місяців, якщо сторони не вчинятимуть дій, спрямованих на припинення кредитування (п.2.1.1.2.4. Умов), або на розірвання договору (п.2.1.1.9.1. Умов).
Суд установив, що сторони здійснювали свої права та виконували обов`язки, передбачені Кредитним договором у період часу, починаючи від дати його укладення (25.10.2017) і до 15.12.2025. У цей період відповідач користувався кредитними коштами, частково сплачував проценти за користування кредитом. Зі своєї сторони, у цей же період, Банк приймав оплати за Кредитним договором від відповідача та нараховував проценти за користування кредитом. Наведене підтверджується банківською випискою по рахунку та Розрахунком заборгованості за Кредитним договором.
Ураховуючи наведене вище, за відсутності у матеріалах справи доказів про вчинення Банком чи відповідачем дій передбачених п.2.1.1.2.4 та п.2.1.1.9.1 Умов, спрямованих на його припинення кредитування та/або розірвання договору, суд вважає встановленою ту обставину, що Кредитний договір пролонговувався у встановленому ним порядку та є чинним на день звернення позивачем до суду із позовною вимогою до відповідача.
Наведена обставина визнається стороною позивача.
Частиною четвертою статті 16 Закону №1734-VIII (у редакції, чинній на час існування спірних правовідносин) передбачено, що у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.
У постанові від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, наведеного у постанові ВП ВС від 27.03.2019 у справі №521/21255/13-ц, конкретизувавши його так: «суд, установивши, що кредитування відбулося для задоволення споживчих потреб позичальника, має застосувати до встановлених правовідносин приписи, які регулюють відносини споживчого кредитування, зокрема частини десятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, у якій був встановлений обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту».
Також у згаданій постанові ВП ВС зазначила, що «звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений вказаним Законом порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги частини десятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, не дотримавши передбачений зазначеним договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього як у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором.».
Враховуючи, що частина десята статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, містила положення про застосування обов`язкового досудового врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту, а після 10 червня 2017 року аналогічні положення передбачені частиною четвертою статті 16 Закону №1734-VIII, суд вважає, що правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 26.05.2020 у справі № 638/13683/15-ц (провадження №14-680цс19), є релевантною для встановлених у цій справі правовідносин та може бути застосована в частині наслідків для кредитора у разі невиконання передбаченого законодавством досудового врегулювання спору.
Отже, починаючи з 10 червня 2017 року, праву кредитора на дострокове стягнення в судовому порядку заборгованості за кредитним договором має передувати реалізація ним права вимоги дострокового виконання основного зобов`язання, відповідно до вимог частини четвертої статті 16 Закону №1734-VIII, якою зокрема визначено, що кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.
Аналогічні висновки щодо застосування норми статті 16 Закону №1734-VIII викладено у постановах Верховного Суду від 02 лютого 2022 року у справі №755/11307/17 (провадження №61-14700св21) та від 22 жовтня 2025 року у справі №766/2926/23 (провадження № 61-2757св25).
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Суд звертає увагу на те, що кредит надано Банком позичальнику на споживчі цілі, а умовами Кредитного договору (п. 2.1.1.6.1 Умов) передбачено порядок дій Банку у разі реалізації ним свого права на дострокове стягнення кредитної заборгованості, з покликанням на положення Закону №1734-VIII.
У зв`язку з наведеним вище, суд зауважує, що вимога дострокового виконання боргових зобов`язань за цим Кредитним договором, в разі невиконання позичальником своїх обов`язків за цим договором, дійсно є правом Банку.
Проте, у разі, якщо Банк все ж вирішив скористатися таким правом, то він повинен його реалізувати у порядку, встановленому законодавством, зокрема, а також умовами договору, а саме п. 2.1.1.6.1 Умов, де викладено порядок дій, аналогічний порядку, встановленому ч. 4 ст. 16 Закону №1734-VIII.
При цьому, словосполучення «кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку…», яке використано у другому реченні ч. 4 ст. 16 Закону №1734-VIII, свідчить про імперативність припису зазначеної норми.
У матеріалах справи відсутні докази того, що Банк надсилав відповідачу повідомлення (вимогу) про дострокове погашення кредитної заборгованості, а відповідач її отримував, а відтак відсутні підстави стверджувати, що позивач виконав вимоги ч. 4 ст. 16 Закону №1734-VIII, якою врегульовано порядок дострокового погашення споживчого кредиту.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1. ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).
Оскільки позивач не довів належними і допустимими доказами ті обставини, що строк виконання кредитного зобов`язання змінено у встановленому законом порядку і що у відповідача виник обов`язок достроково повернути кредитні кошти, то суд дійшов висновку про те, що права позивача в частині повернення частини кредиту, строк сплати якого станом на дату подання позову не настав, не порушені, а позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 щодо стягнення всієї суми заборгованості достроково є передчасними.
Відтак, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту задоволенню не підлягають.
Що стосується позовних вимог в частині стягнення заборгованості за нарахованими відсотками в сумі 16 820,66 грн, то вони нараховані Банком в межах строку дії Кредитного договору відповідно до його умов, що підтверджується Випискою за договором та Розрахунками заборгованості.
Оскільки відповідачем не спростовано правильність нарахування відсотків за користування кредитом, не подано контррозрахунку, то в силу приписів статей 530, 629, 1048, 1054 ЦК України та з урахуванням принципів диспозитивності і змагальності, позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.
Отже, суд дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитним договором за нарахованими відсотками – 16820,66 грн.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у сумі 2662,40 грн згідно платіжної інструкції № ZZ426B2G82 від 26.12.2025 (а.с. 70).
Ураховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у розмірі 20,42% від заявленої суми, то з відповідача слід стягнути судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 543,66 грн (2662,40 грн х 20,42%).
На підставі наведеного вище, статей 207, 525, 526, 530, 629, 634, 651, 654, 1048, 1050, 1054, 1055 ЦК України, статей 13, 16 Закону України «Про споживче кредитування» та керуючись статтями 5, 12, 13, 81, 89, 141, 211, 247,259, 263-265, 272, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, суд –
у х в а л и в:
1. Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором – задовольнити частково.
2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» суму заборгованості за кредитним договором б/н від 25.10.2017 у розмірі 16820,66 грн (шістнадцять тисяч вісімсот двадцять гривень 66 копійок).
3. У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
4. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» судові витрати у розмірі 543,66 грн (п`ятсот сорок три гривні 66 копійок).
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
УЧАСНИКИ СПРАВИ:
ПОЗИВАЧ: Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», місцезнаходження – вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, 01001, код ЄДРПОУ - 14360570.
ВІДПОВІДАЧ:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації – АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Повний текст рішення суду складено 04 травня 2026 року. 

Суддя:	  	В.  НАУМЧУК