Справа № 761/42562/25
Провадження № 2/761/4881/2026

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2026 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді Романишеної І.П.,
за участі секретаря Гончаренка Ю.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ ««1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (далі по тексту - позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі по тексту - відповідач) про стягнення заборгованості.
Відповідно до позовних вимог представник позивача просив суд: стягнути з ОСОБА_1 на користь «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» суму заборгованості в розмірі 15 270,50 грн., суму сплаченого судового збору в розмірі 2 422, 40 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 500, 00 грн.
Короткий зміст та узагальнені доводи позовної заяви.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 05.03.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (ідентифікаційний код юридичної особи - 39861924) та ОСОБА_1 укладено Договір про надання коштів у кредит №71577512, умовами якого встановлено, що Кредитодавець/Позивач надає Позичальнику кредит в розмірі 9 000,00 грн. строком на 30 днів (з 05.03.2025 по 03.04.2025 р.), із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0.375 % які нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 15% від суми наданого Кредиту (що у грошовому виразі складає 1 350,00 грн.). У разі порушення Позичальником/Відповідачем строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується 4,00% за понадстрокове користування кредитом на тіло кредиту за кожен день понадстрокового користування.
01.04.2025 року між Позикодавцем та Позичальником/Відповідачем за ініціативою останнього укладено Додаткову угоду №14600690 до Договору позики №71577512, за умовами якої сторони домовились продовжити строк кредитування на 28 днів в результаті чого загальний строк кредитування змінився з 30 днів на 58 днів (до 01.05.2025 року) та змінити денну процентну ставку (фіксовану) з 0,375% на 1%. Додатковий договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису '15716, що був надісланий на вказану Відповідачем/Позичальником електронну адресу - bonistaf1985@gmail.com).
Позивач на виконання умов кредитного договору №71577512 від 05.03.2025 року, виконав свої зобов`язання, зокрема передав Відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 8 150,00 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Відповідача № НОМЕР_1 .
Враховуючи викладені вище умови Договору кредиту №71577512 від 05.03.2025 р. та додаткової угоди, та здійснені Відповідачем платежі в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту, які складають - 2850 грн., заборгованість останнього за договором кредиту складає 15 270,50 грн., зокрема: 8 150,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2 587,50 грн. - сума заборгованості за процентами; 295,00 грн. - сума заборгованості за комісією; 0 грн. - сума заборгованості за пенею/неустойкою; 4 238,00 грн. - сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування.
Таким чином, у зв`язку з порушень взятих на себе зобов`язань за кредитним договором у Відповідача перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 15 270,50.
На підставі викладеного, представник позивача просить стягнути з відповідача вищевказану заборгованість та судові витрати.
Провадження у суді та позиція сторін щодо предмету спору.
07 жовтня 2025 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позову передані на розгляд судді Юзьковій О.Л.
03 листопада 2025 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва відкрито провадження у справі, прийнято рішення про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
На підставі розпорядження № 01-08-1385 від 14 квітня 2026 року щодо повторного автоматизованого розподілу справи № 761/42562/25 за підписом керівника апарату Шевченківського районного суду м. Києва Зборщік А.О., у зв`язку із тим, що суддю Юзькову О.Л. наказом голови суду від 23.02.2026 № 02-04-К-36 відраховано зі штату суддів Шевченківського районного суду м. Києва у зв`язку із звільненням у відставку відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 19.02.2026 № 225/0/15-26, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 квітня 2026 року матеріали позову передані на розгляд судді Романишеній І.П.
Ухвалою від 15.04.2026 року цивільну справу прийнято до провадження, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст. 274 ЦПК України.
В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином у встановленому законом порядку, правом подачі відзиву не скористалася.
З матеріалів справи вбачається, що судову повістку про виклик до суду, копію ухвали про відкриття провадження у справі відповідачу направлено рекомендованим листом, проте на адресу суду повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Відповідно до п.3 ч.7 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
У постанові Верховного Суду від 10.05.2023р. у справі №755/17944/18 зазначено, що посилання касаційної скарги на те, що ОСОБА_4 належним чином не було повідомлено про дату, час і місце розгляду справи, що позбавило його можливості реалізувати належні йому процесуальні права, є безпідставними, так як наявна на а. с. 143 т. 3 довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.
У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
В силу положень ст. ст. 211, 223 ЦПК України, суд вважає, за можливе продовжити розгляд справи у відсутність сторін.
Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Фактичні обставини спірних правовідносин сторін встановлені судом.
Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 05.03.2025р. між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №71577512, шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 02335, умовами якого встановлено, що Кредитодавець/Позивач надає Позичальнику кредит в розмірі 9 000,00 грн. строком на 30 днів (з 05.03.2025 по 03.04.2025 р.), із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0.375 % які нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 15% від суми наданого Кредиту (що у грошовому виразі складає 1 350,00 грн.). У разі порушення Позичальником/Відповідачем строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується 4,00% за понадстрокове користування кредитом на тіло кредиту за кожен день понадстрокового користування.
01.04.2025 року між Позикодавцем та Позичальником/Відповідачем за ініціативою останнього укладено Додаткову угоду №14600690 до Договору позики №71577512, за умовами якої сторони домовились продовжити строк кредитування на 28 днів в результаті чого загальний строк кредитування змінився з 30 днів на 58 днів (до 01.05.2025 року) та змінити денну процентну ставку (фіксовану) з 0,375% на 1%. Додатковий договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора електронного підпису 15716.
Відповідно до квитанції, яка міститься в матеріалах справи відповідачу були перераховані грошові кошти у розмірі 9 000,00 грн.
Однак, ОСОБА_1 порушила умови Договору та не виконувала покладені на неї зобов?язання належним чином, у зв?язку з чим, сума заборгованості відповідача за Договором становить 15 270,50 грн. 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно- телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. б ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Таким чином, суд приходить до висновку, що сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано кошти, строки та умови надання, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).
Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно із ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 611 ЦК України при порушенні зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.
Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Стороною відповідача не надано будь-яких доказів в розумінні положень ст.ст. 76-81 ЦПК України на спростування даних обставин, як на підтвердження своїх заперечень проти позову.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості, яка складається з 8 150,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2 587,50 грн. - сума заборгованості за процентами; 295,00 грн. - сума заборгованості за комісією, підлягають задоволенню.
Щодо вимог позивача в частині стягнення заборгованості за понадстрокове користування кредитом у розмірі 4 238,00 грн, суд виходить із наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та розрахунку заборгованості, сторонами було узгоджено строк кредитування терміном на 30 днів (до 03.04.2025). Протягом цього строку діяла процентна ставка у розмірі 0,375 % на день, що є платою за правомірне користування грошовими коштами згідно зі статтею 1048 ЦК України.
Надалі, між сторонами було укладено додаткову угоду, відповідно до якої строк кредитування продовжено на 28 днів (до 01.05.2025 року). Протягом цього строку діяла процентна ставка у розмірі 1 % на день.
Суд наголошує на усталеній правовій позиції Великої Палати Верховного Суду (постанови від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16), згідно з якою право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти як плату за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку. Після настання терміну повернення коштів (01.05.2025) характер правовідносин змінюється з регулятивних на охоронні.
З аналізу розрахунку вбачається, що з першого дня прострочення (02.05.2025) позивачем почала застосовуватися підвищена процентна ставка у розмірі 4,00 % на день під назвою «понадстрокове користування». Суд зазначає, що таке нарахування за своєю правовою суттю не є платою за правомірне користування, а виступає мірою цивільно-правової відповідальності за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України), оскільки його застосування обумовлене виключно фактом прострочення виконання зобов`язання.
Разом з тим, відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит банком або іншим кредитодавцем, позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Враховуючи, що «понадстрокове користування» за ставкою 4,00 % на день за своєю правовою природою є формою відповідальності за прострочення, що виникло в період дії воєнного стану, нарахування вказаної суми у розмірі 4 238,00 грн прямо суперечить імперативним вимогам закону. Таким чином, у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.
Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню суму заборгованості в розмірі 11 032,50 грн.
Щодо витрат на правничу допомогу, здійснених позивачем.
Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.
В той же час, ч. 3 ст. 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
При цьому, за умовами ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
З метою отримання професійної правничої допомоги ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» в особі директора Білана В.І. уклало з адвокатом "Ткаченко Юлія Олегівна" Договір № 20-08/25 від 20.08.2025 про надання правової допомоги.
Відповідно до витягу з акту №1-МК приймання-передачі наданої правничої допомоги за Договором правничої допомоги № 20-08/25 від 20.08.2025 вартість правничої допомоги складає 4 500 грн.
На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу представником позивача подано копію свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю; договір про надання правничої допомоги № 20-08/25 від 20.08.2025; акт №1-МК приймання-передачі наданої правничої допомоги за Договором правничої допомоги № 20-08/25 від 20.08.2025, квитанцію про оплату наданих послуг.
Враховуючи рівень складності та типовість справи, обсяг та характер наданих послуг та виконаних робіт, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає, що понесені витрати є співмірними із складністю справи, наданим обсягом послуг, затраченим часом на надання таких послуг та відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Заперечень щодо їх розмірі від відповідача не надійшло.
Водночас, зважаючи на те, що позовні вимоги задоволені частково, ураховуючи принцип пропорційність витрат, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 3 251,12 грн.
Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача, підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 1 750,16 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 611, 629, 1049,1050 ЦК України, ст. 3,4,11-13, 19, 263, 265 , 279 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,- задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» заборгованість в розмірі 11 032,50 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» судовий збір в розмірі 1 750,16 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 251,12 грн.
В іншій частині вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Реквізити сторін:
Товариство з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ»: код ЄДРПОУ 39861924, 01010, м. Київ, площа Арсенальна, 1Б.
ОСОБА_1 : рнокпп НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 
Повний текст рішення складено: 26.06.2026р.

СУДДЯ І.П.РОМАНИШЕНА