Справа № 489/1763/26 
Провадження № 2/489/1536/26

РІШЕННЯ
Іменем України

30 квітня 2026 року м. Миколаїв 
Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі 
головуючого судді Микульшиної Г.А.,
із секретарем судового засідання Бородіною В.Ю.,
без участі сторін,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєва в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:
В березні 2026 року ТОВ «Свеа Фінанс» із використанням системи «Електронний суд» звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 32 472,00 грн. та понесені судові витрати.
Як на підставу позовних вимог вказано, що 23.07.2021 між відповідачем ОСОБА_1 та ТОВ «Лінеура Україна» було укладено договір кредиту № 2169310, згідно якої остання отримала кредитні кошти в розмірі 9 900,00 грн. зі сплатою відсотків за їх використання строком на 30 днів. Проте відповідач свої зобов`язання за договором не виконувала належним чином, заборгованість своєчасно та в повному обсязі не погашала, в зв`язку із чим виникла заборгованість, яка становить 32 472,00 грн., а саме: 9 900,00 грн. – заборгованість за основною сумою боргу, 22 572,00 грн. – сума заборгованості за відсотками. 
08.02.2022 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» (змінило назву на ТОВ «Свеа Фінанс») було укладено договір факторингу № 1-08022022, згідно якого позивач набув права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників, зокрема до ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором. 
Посилаючись на наведені обставини, позивач просить стягнути заборгованість з відповідача в судовому порядку.
Ухвалою Інгульського районного суду міста Миколаєва від 05.03.2026 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. 
17.03.2026 від відповідача ОСОБА_1 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого вона не погоджується із позовними вимогами і вважає їх необґрунтованими. Вказує на те, позивачем не надано належних та допустимих доказів укладення кредитного договору саме з нею, не доведено факт переходу права вимоги до ТОВ «Свеа Фінанс», наданий позивачем розрахунок заборгованості є незрозумілим та не підтверджений первинними документами. Додатково відповідач вказує на те, кредитні правовідносини виникли у 2021 році,в зв`язку з чим просить суд перевірити дотримання троку позовної давності та застосувати наслідки його спливу в разі встановлення такого факту. Також у поданому відзиві ОСОБА_1 просить суд зобов`язати позивача надати для огляду в судовому засіданні оригінали документів, на які він посилається у позовній заяві, а саме: оригінал кредитного договору, оригінал договору відступлення права вимоги, документ, що підтверджують видачу кредитних коштів, повний та детальний розрахунок заборгованості. 
Представник позивача ТОВ «Свеа Фінанс» в судове засідання не з`явився, повідомлений судом про розгляд справи належним чином, у позовній заяві просив про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти постановлення по справі заочного рішення не заперечує. 
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, повідомлена судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомила. 
Протокольною ухвалою суду в задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про витребування доказів відмовлено, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для встановлення обставин справи, їх достовірність не викликає сумніву, зокрема: копія договору № 2169310 по надання коштів на умовах споживчого кредиту від 23.07.2021; копія договору факторингу від 08.02.2022, копія повідомлення ТОВ «Універсальні платіжні рішення» про зарахування кредитних коштів». Зокрема, відповідач на підтвердження своїх доводів самостійно могла надати суду докази, що спростовують факт зарахування коштів в сумі 9 900,00 грн., які 23.07.2021 о 13:28 год. було зараховано на платіжну картку № НОМЕР_1 , надавши суду виписку за цей період.
За таких обставин, клопотання відповідача про витребування доказів не підлягає задоволенню, а суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. 
Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.
23.07.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір № 2169310 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якої ТОВ «Лінеура Україна» надало клієнту кредит у розмірі 9 900,00 грн.; строк кредитування – 30 днів; стандартна процентна ставка – 1,90 % за кожен день користування кредитом (а.с. 5-12). 
Згідно п. 2.1 договору товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_2 . 
Відповідно до п. 4.2.2, 4.2.5 договору клієнт, підписуючи цей договір, дає згоду на його авто пролонгацію – продовження дії договору та строку користування кредитом з закінчення строку кредиту або продовженого строку кредиту ще на 15 календарних днів. Загальна кількість автопролонгацій за цим договором обмежується загальною кількістю календарних днів користування кредитом, яка не може бути більшою за 120 календарних днів. 
Вказаний договір підписано ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором Р785. 
Факт отримання відповідачем ОСОБА_1 грошових коштів в кредит підтверджується повідомленням ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 04.03.2024, згідно якого 23.07.2021 о 13:28:11 грошові кошти в сумі 9 900,00 грн. було зараховано на платіжну картку № НОМЕР_1 (а.с. 23).
Проте ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором не виконувала належним чином, заборгованість своєчасно та в повному обсязі не погашала, в зв`язку із чим виникла заборгованість, яка становить 32 472,00 грн., а саме: 9 900,00 грн. – заборгованість за основною сумою боргу, 22 572,00 грн. – сума заборгованості за відсотками (а.с. 21-22). 
08.02.2022 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладено договір факторингу № 1-08022022, відповідно до умов якого клієнт передає (відступає) фактору свої права вимоги, а фактор набуває права вимоги клієнта за первинним договорами та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти (а.с. 24-25).
Згідно Витягу з Реєстру боржників № 1 до договору факторингу № 1-08022022 від 08.02.2022 ТОВ «Росвен Інвест Україна» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 2169310 (а.с. 29). 
У відповідності до рішення єдиного учасника від 25.03.2024 ТОВ «Росвен Інвест Україна» змінило назву на ТОВ «Свеа Фінанс» (а.с. 30). 
За правилами частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір був укладений сторонами в електронній формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Судом встановлено, що договір кредиту було укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. Пзикодавець надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку одноразовий ідентифікатор, який остання використала для підтвердження підписання договору кредиту.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 
Матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що було укладено кредитний договір, умови якого ТОВ «Селфі Кредит» були виконані. Однак відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за цим договором щодо повернення кредитних коштів не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість згідно розрахунку позивача, який відповідає умовам, передбаченим в договорі та узгодженим між сторонами, а також сумам, отриманим відповідачем.
Статтею 526 ЦК України презюмується, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (статті 610, 611 ЦК України).
Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є, в тому числі, договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Приймаючи до уваги вищевикладене, позивач ТОВ «Свеа Фінанс» у передбаченому законом порядку набув право вимоги до відповідача за вище вказаними кредитними договорами. 
Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитними договорами належним чином не виконала, отримані кошти в повному обсязі не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. А саме з відповідача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 32 472,00 грн. 
При цьому, суд не приймає до уваги заперечення відповідача проти позову в частині неотримання нею кредитних коштів, оскільки такі твердження спростовуються матеріалами справи. Крім того, не заслуговують на увагу посилання відповідача на те, що наданий розрахунок заборгованості є незрозумілим і не підтверджений належними доказами, оскільки конкретних зауважень щодо того, з чим саме вона не погоджується (розмір нарахувань, період заборгованості, тощо) ОСОБА_1 не визначено, власного розрахунку заборгованості не надано. 
Змагальність сторін є одним із основних принципів цивільного судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права (статті 12, 81 ЦПК України).
При ухваленні рішення суд оцінює докази відповідно до вимог статей 77-78, чч. 3-4 ст. 82, 89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.
При цьому, згідно із статтею 81 ЦПК України, обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.
Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову, а, відповідно, для задоволення вимог позивача.
В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі № 450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі № 235/499/17 зазначено, що аналіз норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.
До матеріалів справи долучено копію кредитного договору, розрахунок заборгованості відповідача, довідку переказ кредитних коштв. Будь-яких доказів на спростовування вищепеперічених доказів відповідачем до матеріалів справи не долучено. 
Щодо тверджень відповідача про пропуск позивачем строку для звернення до суду із заявленими вимогами – вони не відповідають обставинам справи та не знайшли свого підтвердження. 
Відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
01.07.2023 згідно постанови Кабінету Міністрів України № 651 від 27.06.2023 завершено дію карантину. 
В той же час 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу. 
Згідно п. 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. 
Враховуючи викладене, станом на час звернення до суду строк позовної давності за вимогами до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором позивачем не пропущено.
Враховуючи викладені обставини, позовні вимоги ТОВ «Свеа Фінанс» обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. 
Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 662,40 грн.
Керуючись ст. ст. 141, 263-265 ЦПК України, суд – 

вирішив:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 2169310 від 23.07.2021 станом на 08.02.2022 в розмірі 32 472,00 грн. (тридцять дві тисячі чотириста сімдесят дві гривні 00 копійок), з яких: 9 900,00 грн. – заборгованість за основною сумою боргу, 22 572,00 грн. – сума заборгованості за відсотками.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» судовий збір в сумі 2 662,40 грн. (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 копійок).
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Відомості про учасників справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс», код ЄДРПОУ 37616221, адреса: м. Київ, вул. Іллінська, 8;
відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено 30.04.2026.

Суддя Г.А. Микульшина