Справа № 682/171/26
Провадження № 2/682/472/2026

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2026 року 
Славутський міськрайонний суд 
Хмельницької області у складі: 
головуючої судді        Мотонок Т. Я., 
за участю секретаря судових засідань    Мелашенко О.В., 
позивача         ОСОБА_1 ,
представника позивача       Федоренко П.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 682/171/26 за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник – адвокат Федоренко Поліна Петрівна, до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним,
у с т а н о в и в:
27.01.2026 до суду надійшов позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник – адвокат Федоренко П.П., до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним.
В обґрунтування позову вказано, що 28.09.2017 ОСОБА_1 (позивач) та ОСОБА_2 (відповідач) уклали між собою договір купівлі-продажу житлового будинку з підвалом за адресою: АДРЕСА_1 . На підтвердження укладення договору купівлі-продажу відповідач (Продавець) 28.09.2017 надав позивачу (Покупцю) ключі від житлового будинку з підвалом, а також власноручно написав розписку про отримання від нього коштів в сумі 82 760 грн в рахунок продажу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . 
Продавець передав покупцю оригінали правовстановлювальних документів. В подальшому сторони домовились оформити належним чином документи, що вимагаються чинним законодавством для нотаріального посвідчення Договору купівлі-продажу в нотаріальному порядку. Оформленням документів мав займатися позивач на підставі довіреності, виданої ОСОБА_2 27.09.2017. Крім того з 28 вересня по 29 вересня 2017 року відповідач в присутності і за допомогою свідків: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вивіз власні речі з вказаного вище житлового будинку. 
Нотаріально договір купівлі-продажу не посвідчувався і не реєструвався, оскільки станом на момент укладення договору купівлі-продажу та написання розписки ОСОБА_2 мав термінову необхідність виїхати на територію рф, він сильно хворів, мав скрутне фінансове становище, терміново потребував коштів, саме тому позивач уклав з відповідачем договір та сплатив кошти в рахунок придбання будинку, між Сторонами (позивачем та відповідачем) було прийнято рішення укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна в письмовій формі, з написанням розписки від 28.09.2017, відповідно до якої засвідчується факт прийняття коштів в сумі 82 760 грн. Відповідно до умов договору купівлі-продажу та розписки, сторони домовились після повернення відповідача на територію України в найзручніший момент, та якомога швидше за першої ж нагоди звернутися до нотаріуса з метою укладення нотаріально посвідченого договору. В свою чергу вбачається, що позивач, на виконання домовленості, діючи на підставі довіреності в найкоротші строки підготував необхідні для укладення договору купівлі-продажу документи, замовив технічний паспорт та експертну оцінку нерухомого майна, які сам же й оплатив. Позивач вчинив усі необхідні дії для укладення та посвідчення договору, передав Продавцю кошти, тобто виконав свою частину угоди. Після підписання договору купівлі - продажу житлового будинку відповідач виїхав на територію рф та по сьогоднішній день так і не повернувся. Про теперішнє місце перебування відповідача позивачу не відомо. 
Після написання договору, тобто з 2017 року Сторони не зустрічались та не спілкувались, оскільки були нагальніші життєві питання, зокрема пов`язані зі збереженням життя, власного здоров`я та здоров`я членів сім`ї, у зв`язку з провадженням карантинних обмежень у зв`язку з COVID 19 та введенням на території України в 2022 році військового стану. Позивач використовував усі можливі заходи для досудового врегулювання спору, однак спір так і не було вирішено, що в свою чергу змусило звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. 
Увесь час, з моменту укладення договору, позивач користується придбаним майном та підтримує його в належному стані.
Враховуючи вищевикладене, вбачається факт безповоротного ухилення відповідача від нотаріального посвідчення правочину, втрата можливості для позивача з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.
За таких обставин позивач та його представник звернулись до суду та просили: визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з підвалом за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 28.09.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Ухвалою суду від 28.01.2026 у даній справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання на 20.02.2026.
20.02.2026 підготовче судове засідання відкладено у зв`язку із витребуванням доказів за клопотанням сторони позивача.
17.03.2026 підготовче судове засідання відкладено у зв`язку із повторним витребуванням доказів.
16.04.2026 підготовче судове засідання у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.
12.05.2026 розгляд справи було відкладено у зв`язку із неявкою позивача та свідків до суду.
08.06.2026 під час судового засідання представник позивача, адвокат Федоренко П.П., підтримала позов з викладених у ньому підстав. Додатково зауважила, що наявні усі підстави для визнання договору купівлі-продажу житлового будинку з підвалом від 28.09.2017 дійсним, оскільки сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов, виконали його, однак нотаріальне посвідчення не відбулось з причин, що не залежали від позивача. 
Позивач ОСОБА_1 повідомив, що з самого дитинства проживав в с. Крупець, з того часу знає і відповідача ОСОБА_2 , з яким товаришував. Будинок АДРЕСА_1 , в якому проживав та власником якого був ОСОБА_2 , знаходився навпроти будинку, де він сам проживав та виріс. Тому коли постало питання продажу зазначеного будинку, він вирішив його придбати, про що домовився із ОСОБА_2 28.09.2017 він разом із ОСОБА_2 , в присутності ОСОБА_5 та ОСОБА_3 уклали письмовий договір купівлі-продажу будинку та він передав за будинок грошові кошти в сумі 82 760, 00 грн, про що написали письмову розписку також в присутності вказаних свідків. ОСОБА_2 мав терміново виїжджати до рф, а тому, оскільки не мав усіх документів на будинок, надав йому довіреність на підготовку всіх необхідних документів, а по поверненню з рф вони домовились невідкладно посвідчити договір. Так як він знав ОСОБА_2 з самого дитинства, будь-яких сумнівів у тому, що договір буде нотаріально посвідчений, не було. Після виїзду ОСОБА_2 за межі України останній на зв`язок не виходив попри усі намагання позивача контактувати з ним. Будь які його спроби знайти контакти ОСОБА_2 були безрезультатними. З моменту придбання ним вищевказаного будинку він користується , повністю утримує та здійснює догляд за будинком. Просив суд заявлені позовні вимоги задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 будучи належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзив на позов не надав. Враховуючи наведені обставини протокольною ухвалою суду було постановлено здійснювати заочний розгляд даної справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 повідомив, що 28.09.2017 він приїхав до ОСОБА_1 у с. Крупець відсвяткувати день народження останнього. В цей день, а саме 28.09.2017 в його присутності ОСОБА_6 та ОСОБА_7 уклали письмовий договір купівлі продажу будинку та написали письмову розписку. ОСОБА_7 передав ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 82 760, 00 грн, а ОСОБА_6 передав ОСОБА_9 ключі від будинку. ОСОБА_6 мав терміново їхати до рф і тому сторони домовилися, що нотаріально засвідчать договір коли він приїде до України. З того часу ОСОБА_10 господарює у вказаному будинку. ОСОБА_2 з того часу він не бачив. Його контакти та актуальна адреса свідку не відомі.
Отже, суд, приймаючи до уваги пояснення позивача та його представника, а також свідка, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Так, згідно із ч. 1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 
Частиною 1 ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. 
Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
Згідно ст. 202 ЦК України, під правочином розуміють дії, спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Дії як юридичні факти мають вольовий характер і можуть бути правомірними та неправомірними. Правочини належать до правомірних дій, спрямованих на досягнення правового результату.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
Згідно ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Згідно ст. 209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається (ч. 2, ст. 220 ЦК України).
З матеріалів, зокрема, зі змісту письмового договору купівлі-продажу від 28.09.2017 вбачається, що ОСОБА_2 (продавець) продав покупцеві ОСОБА_1 житловий будинок з підвалом за АДРЕСА_1 , житлова площа: 31,1 кв.м., веранда: 5,7 кв.м., коридор: 3,2 кв.м., кухня: 7,1 кв.м., кімната: 13,6 кв.м., кімната 17,3 кв.м., кладовка: 4,7 кв.м., загальна площа: 51,8 кв.м.
Цей житловий будинок належав гр. ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про на право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Славутської державної нотаріальної контори Хмельницької області Якимчук І.П. дев`ятого жовтня дві тисячі третього року, зареєстрованого в реєстрі за № 2437 (а.с. 16, 47).
Продаж будинку здійснено на суму 82 760 грн.
Всі витрати за складання оформлення договору бере на себе покупець.
Зі змісту договору вбачається, що сторони за першої нагоди домовились посвідчити договір нотаріально.
Зазначений договір містить власноручні підписи сторін (а.с. 14).
Розпискою від 28.09.2017, написаною відповідачем ОСОБА_2 , підтверджується, що останній отримав від ОСОБА_1 82 760 грн в рахунок продажу житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Оригінали документів, необхідних для замовлення супутніх документів (технічний паспорт, оцінка) було передано ОСОБА_1 , та було складено та підписано договір купівлі-продажу власноручно, та який буде нотаріально посвідчено за першої ж нагоди після повернення на територію України, оскільки зі змісту розписки слідує, що ОСОБА_2 мав необхідність виїхати на територію рф. Розписку написано в присутності свідків (а.с. 15).
Довіреністю від 27.09.2017, посвідченою приватним нотаріусом Артемовою Л.Я., зареєстрованою в реєстрі за № 2159, ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_1 діяти від його імені по всіх питаннях, що стосуватимуться оформлення нових документів та отримання дублікатів документів на житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с. 17).
Відповідно до звіту про експертну оцінку нерухомого майна – житлового будинку з підвалом, що за адресою АДРЕСА_1 , вартість нерухомого майна становить 82 760 грн (а.с. 18-26).
Згідно технічного паспорту від 27.09.2017 року, виготовленого ФОП ОСОБА_11 вбачається, що власником нерухомого майна – житлового будинку з підвалом, що за адресою АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 (а.с. 38-44).
05.11.2024 позивач направив повідомлення ОСОБА_2 (відповідачу) за останнім відомим місцем реєстрації про необхідність вийти з позивачем на зв`язок задля виконання умов договору та умов розписки від 28.09.2017, а саме: звернення до нотаріуса з метою нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку з підвалом, що за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 48-49).
Крім того, позивач розмістив оголошення до місцевої газети «Шепетівський вісник» з проханням до ОСОБА_2 зв`язатись з позивачем для врегулювання та виконання договірних відносин за договором купівлі-продажу (а.с. 50-53).
Із довідки Крупецької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області від 26.08.2025 № 308 слідує, що громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , з вересня 2017 року фактично здійснює догляд та підтримує у належному стані житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . На підставі звернень громадян, інформації, наданої представниками органу місцевого самоврядування, встановлено, що ОСОБА_1 постійно перебуває на зазначеній житловій площі, здійснює її утримання, проводить поточні ремонтні роботи, слідкує за технічним станом будівлі, підтримує порядок у дворі та на прилеглій території. Також наявні свідчення сусідів та мешканців АДРЕСА_3 , які підтверджують, що ОСОБА_1 самостійно, без залучення сторонніх осіб, виконує роботи з догляду за будинком, облаштування прибудинкової території тощо (а.с. 53).
Із витребуваної у Державної прикордонної служби інформації слідує, що ОСОБА_2 виїхав до рф та після 03.10.2018 до України не повертався (а.с. 112).
Згідно зі ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ст. 656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав.
Статтею 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.
Частиною 3 статті 640 ЦК України, визначено, що договір який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації з моменту державної реєстрації.
Частиною 3 статті 640 ЦК України, визначено, що договір який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації з моменту державної реєстрації.
Відповідно до статті 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Проте, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 218 ЦК України, якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.
Правові наслідки недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення договору визначені в ст. 220 ЦК України, згідно з вимогами якої такий договір є нікчемним. 
Так, відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.
Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається (ч. 2 ст. 220 ЦК України).
В постанові Верховного Суду від 18 серпня 2021 року у справі №305/1468/16, провадження № 61-9087св21, зазначено, що визнання дійсним договору (конвалідація) на підставі частини другої статті 220 ЦК України допускається тільки для нікчемних правочинів (тобто для яких недотримання письмової форми пов`язується саме з відсутністю нотаріального посвідчення і це зумовлює їх нікчемність). Згідно з частиною другою статті 220 ЦК України конвалідація можлива за наявності таких умов: досягнення між сторонами згоди щодо усіх істотних умов договору; наявність письмових доказів досягнення домовленості щодо всіх істотних умов договору; повне або часткове виконання договору; ухилення однією зі сторін від його нотаріального посвідчення.
В постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року, викладено правовий висновок про те, що однією з умов застосування частини другої статті 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.
У постанові Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №389/122/16ц зазначено, що для визнання судом угоди дійсною повинен мати місце не лише факт повного чи часткового виконання угоди, що потребує нотаріального посвідчення, а також факт ухилення іншою стороною від нотаріального оформлення угоди.
Оскільки сторони у справі домовилися щодо усіх істотних умов договору і відбулося повне виконання договору, що підтверджено письмовими доказами у справі, проте нотаріальне посвідчення договору не відбулося з причини виїзду відповідача на територію рф, після чого останній в Україну не повертався, на зв`язок із позивачем не виходив, суд приходить до висновку про можливість визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку з підвалом за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 28.09.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 4, 7, 10, 13, 81, 130, 141, 263-265, 274, 280-289 ЦПК України, суд
у х в а л и в :
Позов – задовольнити.
Визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з підвалом за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 28.09.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1331,20 грн (одна тисяча триста тридцять одна гривня двадцять копійок) судового збору.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):
Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , 
Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин російської федерації, остання відома адреса на території України: АДРЕСА_1 , РНОКПП та дані паспорту – не відомі)
Повний текст рішення складено: 12.06.2026.

Суддя         Мотонок Т. Я.