ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2027/26 Справа № 188/2181/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Курочкіна О. М. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Агєєва О.В.,
суддів: Красвітної Т.П., Халаджи О.В.
за участю секретаря судового засідання Кирилішиної В.Д. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу №188/2181/25 за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, третя особа: приватний нотаріус Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Свириденко Людмила Василівна, про визначення додаткового строку на прийняття спадщини, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 02 жовтня 2025 року,ухвалене у складі судді Курочкіної О.О.,-
ВСТАНОВИВ:

У червні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Миколаївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
На обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки - ОСОБА_2 . Факт родинних відносин підтверджується Свідоцтвом про народження, виданим 12 червня 1970 року, в якому померла ОСОБА_2 вказана як мати позивачки.
Після її смерті залишилась спадщина у вигляді 1/2 земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Новогригорівської сільської ради, Синельниківського району Дніпропетровської області, та житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач зверталась до Приватного нотаріуса Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області з питанням щодо оформлення спадщини, однак їй було відмовлено у зв`язку з пропуском строку на прийняття спадщини.
Вказує, що строк на прийняття спадщини було пропущено у зв`язку з тим, що вона була юридично необізнаною людиною щодо строків на подання заяви про прийняття спадщини, а коли звернулась до нотаріальної контори, їй повідомили, що вона пропустила встановлений законом строк.
Зауважила, що вона перебувала в пригніченому стані після смерті мами та тривалий час перебувала в іншому місті, а також наявна безпекова ситуація в Україні негативно вплинули на її здоров`я та психологічний стан, а тому пропустила строк для подачі заяви про прийняття спадщини у встановлений законодавством строк.

У зв`язку з чим просила встановити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 02 жовтня 2025 року у задоволені позову ОСОБА_1 до Миколаївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини – відмовлено.

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій вважає, що його таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також не відповідає фактичним обставинам справи.
В обґрунтування скарги зазначає, що суд першої інстанції не врахував той факт, що до повномасштабного вторгнення в країні панувала епідемія COVID-19, яку позивач важко пережила.
Звертає увагу, що відповідач по справі не заперечує проти задоволення позовних вимог.
Зазначає, що визнає, що порушила законодавство щодо спадкування, проте вважає, що держава повинна допомагати коли людина допустила помилку, а не карати.
У зв`язку з чим просить рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 02 жовтня 2025 року – скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача Миколаївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області своїм правом на подачу відзиву не скористалась. 
Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. 

Позивач в судовому засідання підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити.
Інші учасники справи в судове засідання апеляційного суду не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку.
Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання, оскільки, відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Під час час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.

Рішення суду не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону.

Судом встановлено, що відповідно до витягу з реєстру територіальної громади, довідки виконкому Української сільської ради №31 від 07 лютого 2025 року спадкодавець був зареєстрований за місцем проживання на день смерті один.
Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади №2025/007133438 підтверджується проживання ОСОБА_1 у м. Шахтарське Синельниківського району Дніпропетровської області.
Постановою приватного нотаріуса від 02 вересня 2021 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з пропущенням строку для прийняття спадщини відповідно до положень ст.1270 ЦК України.
Відповідно до свідоцтва про смерть, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за рік до повномасштабного вторгнення на територію України. Заява про поновлення строку подана до суду в червні 2025 року, більш ніж через 4 роки з дня винесення постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. 

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для задоволення вимог, оскільки наведені позивачем причини пропуску передбаченого законом строку на подання заяви про прийняття спадщини, не є поважними, при цьому не є доведеними в суді належними доказами, а тому задоволенню не підлягають.

Колегія суддів, перевіряючи в апеляційному порядку судове рішення виходить з наступного.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України).
За змістом частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Частиною першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).
Наслідки пропуску строку для прийняття спадщини визначені статтею 1272 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України).

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.
Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).
Суд першої інстанції має право, за клопотанням позивача, до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.
Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати, до подання позову у справі, про підставу залучення такого співвідповідача, чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦПК України).
Пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 300/808/19 (провадження № 61-11144св22), постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 грудня 2023 року в справі № 363/2300/20 (провадження № 61-6922св23), постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 грудня 2023 року в справі № 753/8710/21 (провадження № 61-6090св23)).

Якщо позивач не заявляє клопотання про залучення інших співвідповідачів у справах, в яких наявна обов`язкова співучасть, тобто коли неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі як співвідповідача, суд відмовляє у задоволенні позову (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 січня 2024 року в справі №947/6589/21 (провадження №61-10253св23)).

Позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини порушує права іншого спадкоємця, який спадщину прийняв, а тому належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. Тільки за відсутності таких спадкоємців, відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Вказаний висновок викладений зокрема у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року по справі № 140/871/16-ц (провадження № 61-38046св18), від 15 січня 2020 року по справі № 200/9984/16-ц (провадження № 61-11977св19) та від 03 жовтня 2018 року у справі № 2516/1356/12-ц (провадження № 61-28938св18).
Між тим, обставини, які входять до предмета доказування у справах про спадкування, в тому числі у справах про надання додаткового строку про прийняття спадщини, можна встановити в повній мірі лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі.
Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину тощо.
Подібні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 08 грудня 2021 року в справі №423/2673/12 (провадження №61-9341св21).

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

У справі, що переглядається, судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , яка відповідно до свідоцтва про народження, виданим 12 червня 1970 року, вказана, як мати позивача.
Після смерті ОСОБА_2 , як зазначає позивач в позові, залишилась спадщина у вигляді 1/2 земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Новогригорівської сільської ради, Синельниківського району Дніпропетровської області, та житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади, довідки виконкому Української сільської ради №31 від 07 лютого 2025 року, спадкодавець був зареєстрований за місцем проживання на день смерті один.
Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади №2025/007133438 підтверджується проживання ОСОБА_1 у м.Шахтарське Синельниківського району Дніпропетровської області.

При звернені до суду та розгляді справи судом, позивач стверджувала, що інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2 , крім неї (позивача) немає, тому відповідачем вона визначила саме Миколаївську сільську раду Синельниківського району Дніпропетровської області.
Між тим, під час перегляду справи апеляційним судом було встановлено, що всупереч доводам позивача ОСОБА_1 , вона не є єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Як вбачається із копії спадкової справи №139/2021, яка ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 02 квітня 2026 року, була витребувана у приватного нотаріуса Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області, спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 є також її брат ОСОБА_3 , який своєчасно - 09 серпня 2021 року, звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, як спадкоємець другої черги та прийняв спадщину.
Таким чином, Миколаївська сільська рада Синельниківського району Дніпропетровської області не є належним відповідачем за позовом ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Клопотань про залучення ОСОБА_3 , як співвідповідача позивач в суді першої інстанції не заявляла. Суд апеляційний інстанції на стадії апеляційного перегляду справи позбавлений такої процесуальної можливості.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року по справі №523/9076/16-ц зазначила, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Таким чином, суду першої інстанції потрібно було більш ретельно, з додержанням вимог процесуального закону, встановити фактичні обставини справи і перш за все коло спадкоємців після смерті спадкодавця  ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Для чого необхідно було дослідити спадкову справу, яка заведена у приватного нотаріуса Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області, і тільки з якої максимально точно можна встановити хто і коли із спадкоємців звертався до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини та/або про відмову від прийняття спадщини.

Отже, суд не звернув увагу, що у даній справі позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, впливає на права іншого спадкоємця, який спадщину прийняв, а тому належним відповідачами у даному спорі є інший спадкоємець, а не орган місцевого самоврядування, як визначила позивач.
Суд не врахував, що поважність/неповажність причин пропуску строку на прийняття спадщини по суті має з`ясовуватися у разі пред`явлення позову до належного відповідача. Тобто, в цій справі за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, до спадкоємця, який прийняв спадщину.

Із урахуванням викладеного, суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, не встановив коло всіх спадкоємців після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та не залучив їх до участі у справі, у зв`язку з чим прийняв передчасне рішення по суті вимог до неналежного відповідача, чим припустив порушення вимог процесуального закону, що тягне скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового - про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки позов пред`явлено до неналежної особи – відповідача.
Позивач не позбавлена права повторно звернутись до суду з аналогічним позовом, але до належних відповідачів.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , підлягає частковому задоволенню, рішення суду - скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З огляду на прийняте рішення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 -задовольнити частково.
Рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 02 жовтня 2025 року -скасувати.
У задоволені позову ОСОБА_1 до Миколаївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, третя особа: приватний нотаріус Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Свириденко Людмила Василівна, про визначення додаткового строку на прийняття спадщини - відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст постанови складено 08.05.2026р.

Головуючий суддя О.В.Агєєв