ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" травня 2026 р. Справа№ 920/1625/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Майданевича А.Г.
суддів: Суліма В.В. 
Коротун О.М. 

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 
на рішення Господарського суду Сумської області від 02.02.2026, повний текст якого складено 09.02.2026,
у справі № 920/1625/25 (суддя Жерьобкіна Є.А.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» 
до Військової частини НОМЕР_1 
про стягнення 80 308,26 грн 

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» (далі-позивач) звернулося до Господарського суду Сумської області з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (далі-відповідач) про стягнення заборгованості на загальну суму 80 308,26 грн, у тому числі: 70 446,60 грн борг за спожиту електроенергію за жовтень 2024 року, 2 193,72 грн - 3 % річних, 7 667,94 грн - інфляційні втрати, нараховані на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу № 71176/2024 від 30.12.2023.
Позовні вимоги обгрунтовано тим, що позивач належним чином виконав свої зобов`язання за договором, зокрема у жовтні 2024 року поставив електричну енергію в об`ємах 8502 кВт/год на суму 80 149,26 грн з ПДВ. Відповідачем сплачено 9 702,66 грн, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 70 446,60 грн. Крім того, позивачем розраховані 3% річних у сумі 2 193,72 грн та інфляційні у розмірі 7 667,94 грн за період з 15.11.2024 до 28.11.2025. 

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Сумської області від 02.02.2026 позов задоволено повністю.
Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Дніпровські енергетичні послуги 70 446,60 грн - заборгованості, 2 193,72 грн - 3% річних, 7 667,94 грн - інфляційних втрат; 2 422,40 грн витрат зі сплати судового збору.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, виходячи з обсягів спожитої відповідачем електроенергії у жовтні 2024, враховуючи умови укладеного між сторонами договору та комерційної пропозиції, встановив, що позивач належним чином виконав свої зобов`язання за договором та поставив відповідачу у жовтні 2024 року обсяг електроенергії у кількості 8502 кВт*год на суму 80149,26 грн з ПДВ, а відповідач своїх зобов`язань щодо повної оплати спожитої ним електричної енергії належним чином не виконав, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 70 446,60 грн, що підтверджено наявними у справі доказами та відповідачем не спростовано. Таким чином, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в цій частині є правомірними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Крім того, враховуючи встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо своєчасного здійснення платежів за договором про постачання електричної енергії споживачу № 71176/2024 від 30.12.2023, суд першої інстанції, перевіривши розрахунок позивача 3% річних у розмірі 2 193,72 грн та інфляційних втрат у розмірі 7 667,94 грн вважає його правомірним, обґрунтованим та таким, що підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, Військова частина НОМЕР_1 звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 02.02.2025 у справі №920/1625/25 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, яке полягає у незастосуванні закону, який підлягає застосуванню та невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи.
Апелянт зазначає, що строк дії договору про надання послуг розподілу (передачі) електричної енергії встановлено до 31.12.2024. Скаржник вказує, що позивачем не було надано на адресу військової частини належних чином оформлених актів приймання-передачі електричної енергії, які б підтверджували кількість спожитої електричної енергії та вартість за її використання.
Також апелянт звертає увагу, що починаючи з 03.10.2024 договір з ТОВ "Дніпровські енергетичні послуги" був розірваний та укладений новий договір на постачання електричної енергії військовій частині НОМЕР_1 з ТОВ "РТЕ ЮКРЕЙН", оскільки пунктом 3.3 договору передбачено, що споживач має право вільно змінювати постачальника відповідно до процедури визначеної ПРРЕЕ та умов договору. Проте, постачальник не припинив поставку електричної енергії споживачу і належним чином оформлені розрахунки вартості електроенергії надав лише тоді коли військова частина вже уклала навий договір на поставку електричної енергії. Тобто, на думку апелянта, військова частина НОМЕР_1 не мала чинного договору на підставі якого була б здійснена оплата.
Крім того, скаржник зауважує, що військова частина НОМЕР_1 є державною
установою, що створена та функціонує відповідно до законодавства України. Уся її діяльність спрямована на виконання покладених державою функцій і завдань та забезпечується фінансовими ресурсами виключно з державного бюджету.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу 

У свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги, позивач у своїх письмових поясненнях, направлених до суду 08.04.2026 зазначає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, при цьому в процесі розгляду справи суд першої інстанції не припустився порушень норм ні матеріального, ні процесуального права, тому апеляційна скарга є безпідставною і в її задоволенні має бути відмовлено та залишено рішення суду першої інстанції без змін.
Так, позивач вказує, що постачальником, з метою оплати споживачем спожитої електричної енергії за період жовтня 2024 року, було направлено розрахункові документи (акти, рахунки) за спірний період на електронні поштові адреси споживача (докази направлення документів наявні в матеріалах справи). Таким чином, позивач наголошує, що відповідач не виконав свої зобов`язання за договором перед позивачем в частині оплати за спожиту електричну енергію, внаслідок чого позивач був змушений звернутися до суду за поновленням своїх порушених прав. 
Позивач також звертає увагу, що посилання відповідача на відсутність бюджетних асигнувань для фінансування оплати за поставлену електричну енергію позивачем є безпідставними, оскільки відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.
Крім того, позивач зауважує, що відповідач в апеляційній скарзі не зазначає, у чому саме полягає порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права при ухваленні оскаржуваного рішення.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.03.2026 апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Господарського суду Сумської області від 02.02.2026 у справі № 920/1625/25 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів: Суліма В.В., Коротун О.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.03.2026 апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Господарського суду Сумської області від 02.02.2026 у справі № 920/1625/25 залишено без руху.
10.03.2026 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшла заява про усунення недоліків з доказами сплати судового збору у розмірі 3 633,60 грн (платіжна інструкція №137 від 04.03.2026).
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.03.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Господарського суду Сумської області від 02.02.2026 у справі № 920/1625/25. Розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання). 
23.03.2026 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №920/1625/25.
З огляду на наявність у матеріалах справи належних доказів повідомлення сторін про розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження, що підтверджується довідками про доставку електронного документу до електронного кабінету сторін, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги по суті.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно зі статтею 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.
Європейський суд щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.
Враховуючи викладене, воєнний стан в Україні та обмеження спричинені цим станом, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, справа №920/1625/25 розглядалась протягом розумного строку.
Так, колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача в межах викладених скаржником доводів та вимог не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 14.06.2018 № 429 ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» видано ліцензію з постачання електричної енергії споживачам.
ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» було опубліковано договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг у газеті «Вісті Придніпров`я» від 06.11.2018 № 84 (1984), а також розміщено на офіційному веб-сайті https://dnep.com.ua (нині - https://dp.yasno.com.ua/).
30.12.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» (постачальник) та Військовою частиною НОМЕР_1 (далі - споживач) укладено договір про постачання електричної енергії споживачу № 71176/2024 (далі - договір), відповідно до п. 2.1. якого, за цим договором постачальник зобов`язується постачати електричну енергію (код ДК 021:2015 - 09310000 - 5 - електрична енергія) споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.
Відповідно бази даних споживачів постачальника, особовому рахунку споживача присвоєно № 521000071176.
Згідно із п. 3.3. договору постачальник за цим договором це має права вимагати від споживача будь-якої іншої плати за електричну енергію, що не визначена у комерційній пропозиції, яка є додатком 2 до цього договору.
Спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції. Ціна електричної енергії має зазначатися постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим договором, у тому числі у разі її зміни (п. 5.2., 5.3. договору).
Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць. Розрахунковий період відповідає періоду вказаному в договорі споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з ОСР. Обсяг електричної енергії використаної споживачем протягом розрахункового періоду визначається відповідно до умов договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, який укладений з ОСР та Кодексу комерційного обліку електричної енергії. Розрахунки споживача за цим договором здійснюються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання (далі - спецрахунок). Оплата вартості електричної енергії за цим договором здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на спецрахунок постачальника. Оплата вважається здійсненою після того, як на спецрахунок постачальника надійшла вся сума коштів, що підлягає сплаті за куповану електричну енергію відповідно до умов цього договору. Спецрахунок постачальника зазначається у платіжних документах постачальника, у тому числі у разі його зміни. Оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку та/або у комерційній пропозиції, який не може бути меншим 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання його споживачем. Рахунок виставляється на підставі акту прийняття- передавання товарної продукції (п. 5.4.-5.6. договору).
Згідно із п. 5.7. договору у разі несвоєчасної оплати платежів передбачених цим договором, постачальник проводить споживачу, нарахування за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання пені, 3% річних від простроченої суми та інфляційних нарахувань. Пеня, 3% річних та інфляційні нарахування сплачуються на поточний рахунок постачальника, який вказується в рахунках.
Відповідно до п. 6.2. договору споживач зобов`язується, зокрема, забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього договору; надавати забезпечення виконання зобов`язань (порука тощо) з оплати за постачання електричної енергії у випадку неможливості погасити заборгованість за постачання та/або перебування в процесі ліквідації чи банкрутства відповідно до Цивільного кодексу України та ПРРЕЕ. здійснювати оплату рахунків на пеню, інфляційні нарахування, 3% річних.
Пунктом 7.1. договору постачальник має право, зокрема, отримувати від споживача плату за поставлену електричну енергію та інші платежі, визначені цим договором.
Згідно з п. 7.2. договору постачальник зобов`язується, зокрема, забезпечувати належну якість надання послуг з постачання електричної енергії відповідно до вимог чинного законодавства та цього договору; нараховувати і виставляти рахунки споживачу за електричну енергію відповідно до вимог та у порядку, передбачених ПРРЕЕ та цим договором.
Відповідно до п. 13.2. договору, цей договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яка є додатком 2 до цього договору.
Умовами Комерційної пропозиції передбачено, що договір вступає в силу з дати підписання та діє з 01.01.2024 до 31.12.2024, а в частині проведення розрахунків договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.
Згідно з п. 13.10. договору усі повідомлення за цим договором (в т.ч. платіжні документи на авансові платежі, планові платежі, рахунки за фактично спожиту електричну енергію, попередження про припинення постачання електричної енергії, тощо) вважаються зробленими належним чином, якщо вони здійснені на сайті постачальника, через "особистий кабінет" на офіційному сайті постачальника у мережі інтернет, засобами електронного зв`язку на електронну адресу вказану у заяві на укладання договору до умов договору або в письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, вручені, кур`єром або особисто за зазначеними в цьому договорі адресами сторін. У випадку направлення повідомлення споживачу рекомендованого листом, датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення або дата поштового штемпеля відділу зв`язку одержувача. При направленні оформленого попередження про припинення постачання електричної енергії/платіжних документів з використанням КЕП на електронну адресу споживача, яка зазначена у заяві на укладання договору, датою отримання такого попередження або платіжних документів вважається дата отримання постачальником підтвердження про відправлення на електронну адресу попередження/платіжних документів.
Відповідно до умов Комерційної пропозиції оплата здійснюється споживачем за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку. Оплата здійснюється на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника зазначений у розрахункових документах. Сума переплати/недоплати споживача визначається після завершення звітного розрахункового періоду. Сума переплати споживача зараховується в якості оплати наступного звітного розрахункового періоду. Сума недоплати споживача підлягає безумовній оплаті споживачем не пізніше 5 (п`яти) робочих днів з дня отримання рахунку.
За умовами Комерційної пропозиції рахунок надається споживачу не пізніше п`ятого робочого дня з дати отримання постачальником даних від оператора системи розподілу про обсяги спожитої (розподіленої) електричної енергії споживачу, але не пізніше 10 числа місяця наступного за розрахунковим. Оплата рахунку та акту прийняття-передавання електроенергії постачальником за цим договором має бути здійснена споживачем протягом 5 (п`яти) робочих днів від дати його отримання споживачем.
31.10.2024 постачальником видано рахунок № 257901941089 споживачу за спожиту електричну енергію в жовтні 2024 року у кількості 8502 кВт*год на суму 80 149,26 грн з ПДВ та встановлено термін сплати рахунку до 14.11.2024.
Постачальником складено Акт 257901941089-1 від 31.10.2024 прийому-передачі електричної енергії за жовтень 2024 року, згідно з яким сторони узгодили обсяг та суму нарахувань за спожиту електричну енергію у жовтні: 451 кВт*г на суму 3 661,55 грн (тариф 8,11873 грн./кВт*г) та 8051 кВт*г на суму 63 129,50 грн (тариф 7,84120 грн./кВт*г). Всього 80 149,26 грн з них ПДВ 13 358,21 грн. 
Акт 257901941089-1 від 31.10.2024 прийому-передачі відповідачем не підписаний та не скріплений печаткою.
Згідно з розрахунком позивача вбачається, що відповідачем 26.11.2024 за споживання електричної енергії у жовтні 2024 року сплачено 9 702,66 грн. Залишок заборгованості складає 70 446,60 грн.
22.11.2024 на адресу постачальника від споживача надійшов гарантійний лист № 550, в якому Військова частина НОМЕР_1 гарантує оплату заборгованості за спожиту електроенергію у розмірі 70 446,60 грн за рішенням суду.
Позивачем на адресу відповідача направлена вимога про сплату заборгованості за спожиту електричну енергію № 70357/КRМР від 28.11.2024 в сумі 70 446,60 грн та повторно направлений рахунок № 257901941089 від 31.10.2024.
Відповіді на претензію відповідач не надав, заборгованість не сплатив.
З метою підтвердження спожитих відповідачем обсягів електричної енергії, позивачем направлено лист № 5683/DNEP від 04.02.2025 оператору системи розподілу - ВП «Київське регіональне відділення «Енергозбут» філія «Енергозбут» АТ «Укрзалізниця» з проханням перевірити та підтвердити спожиті за період жовтня 2024 року обсяги електричної енергії. 
Постачальником отримано довідку №850/DNEP від 07.02.2025 про обсяги розподіленої електричної енергії по EIC-кодам точок комерційного обліку об`єктів споживача: 62Z4952426939613, адреса ТКО Сумська область, Конотопський район, с. Питомник, вул. Батуринський шлях, 9, кран. - 8051 кВт*год; 62Z4915071325321, адреса Сумська область, Конотопський район, с. Питомник, вул. Батуринський шлях, 9, склад - 451 кВт*год.
Позивачем були нараховані 3% річних в сумі 2 193,72 грн та інфляційні втрати у розмірі 7 667,94 грн за період з 15.11.2024 до 28.11.2025.
Звертаючись до суду позивач зазначив про неналежне виконання відповідачем договору про постачання електричної енергії споживачу № 71176/2024 від 30.12.2023, та просив стягнути з відповідача 70 446,60 грн основного боргу, а також 3% річних у сумі 2 193,72 грн та інфляційні втрати у розмірі 7 667,94 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови 

Згідно із статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору. 
Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
У відповідності до статті 509 Цивільного кодексу України в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
За своїм змістом та правовою природою укладений сторонами договір є договором поставки.
Згідно з частиною 1 статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Статтею 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.
Згідно зі ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.
За п.1.2.15 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312, для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет в електронній формі (в установленому законодавством порядку). На роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами. Електропостачальники зобов`язані повідомляти оператора системи розподілу (передачі) про укладення та припинення договору із споживачем в установленому цими Правилами порядку.
Відповідно до п.1.2.8 ПРРЕЕ постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який є публічним договором приєднання та зміст якого визначається постачальником універсальних послуг на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (додаток 6 до цих Правил), та укладається в установленому цими Правилами порядку. Постачальник універсальної послуги не може відмовити побутовому споживачу, малому непобутовому споживачу або іншому споживачу, який відповідно до законодавства має право на отримання універсальних послуг, електроустановки якого розташовані на території діяльності постачальника універсальної послуги, в укладенні такого договору за умови наявності у споживача чинного договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії.
Згідно з п. 4.1 ПРРЕЕ розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів.
У відповідності до п.п. 4.12, 4.13 ПРРЕЕ розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Рахунок за спожиту електричну енергію оплачується: протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка непобутовим споживачем; протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем; в інший термін, передбачений договором, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду. Для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку.
За п. 4.21 ПРРЕЕ оплата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію має здійснюватись згідно зі строками, встановленими договором та сформованим відповідним учасником роздрібного ринку платіжним документом. Зазначені строки не можуть бути меншими за 5 днів з дня надання платіжного документа споживачу.
Пунктом 5.2.1 ПРРЕЕ передбачено, що постачальник має право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію відповідно до укладених договорів.
Відповідно до п.5.5.5 ПРРЕЕ споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.
Судом першої інстанції встановлено, що 30.12.2023 між ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» (постачальник) та Військовою частиною НОМЕР_1 (далі - споживач) укладено договір про постачання електричної енергії споживачу № 71176/2024.
Споживачем була обрана та підписана Комерційна пропозиція для споживачів, які не відносяться до сегменту ринку, обов`язки постачання якому покладені на постачальника універсальної послуги (далі - Комерційна пропозиція).
Відповідно до бази даних споживачів постачальника, особовому рахунку споживача присвоєно № 521000071176.
Згідно з п. 13.2. договору, цей договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яка є додатком 2 до цього договору.
За умовами Комерційної пропозиції, договір вступає в силу з дати підписання та діє з 01.01.2024 до 31.12.2024, а в частині проведення розрахунків договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.
Відповідно до умов п. 2.1. договору, за цим договором постачальник зобов`язується постачати електричну енергію (код ДК 021:2015 - 09310000 - 5 - електрична енергія) споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.
Згідно з пп. 1 п. 6.2. договору, споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього договору.
Пункт 3 частини 1 статті 57 Закону України «Про ринок електричної енергії» визначає, що електропостачальник має право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію та послуги з постачання електричної енергії відповідно до укладених договорів.
Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» визначено, що споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.
Пунктом 5.3. договору передбачено, ціна електричної енергії має зазначатися постачальником у рахунках про оплату електричної за цим договором, у тому числі у разі її зміни.
Згідно із пунктом 5.6. договору, оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку та/або у комерційній пропозиції, який не може бути меншим 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання його споживачем.
Позивачем 31.10.2024 видано рахунок № 257901941089 відповідачу за спожиту електричну енергію в жовтні 2024 року у кількості 8502 кВт*год на суму 80149,26 грн з ПДВ та встановлено термін сплати рахунку до 14.11.2024, складено акт 257901941089-1 від 31.10.2024 прийому-передачі електричної енергії за жовтень 2024 року.
Матеріали справи містять довідку № 850/DNEP від 07.02.2025 оператора системи розподілу - ВП «Київське регіональне відділення «Енергозбут» філія «Енергозбут» АТ «Укрзалізниця» про обсяги розподіленої електричної енергії по EIC-кодам точок комерційного обліку об`єктів відповідача: 62Z4952426939613, адреса ТКО Сумська область, Конотопський район, с. Питомник, вул. Батуринський шлях, 9, кран. - 8051 кВт*год; 62Z4915071325321, адреса Сумська область, Конотопський район, с. Питомник, вул. Батуринський шлях, 9, склад - 451 кВт*год.
26.11.2024 відповідачем за споживання електричної енергії у жовтні 2024 року сплачено 9 702,66 грн, таким чином, залишок заборгованості складає 70 446,60 грн.
Суд першої інстанції встановлено, що відповідач надав позивачу гарантійний лист № 550 про оплату заборгованості у розмірі 70 446,60 грн за рішенням суду.
Так, постачальником, з метою оплати споживачем спожитої електричної енергії за період жовтня 2024 року, було направлено розрахункові документи (акти, рахунки) за спірний період на електронні поштові адреси споживача докази направлення документів наявні в матеріалах справи). 
Додатково, з метою досудового врегулювання погашення виниклої заборгованості, споживачу у листопаді 2024 року була направлена вимога про сплату заборгованості за спожиту електричну енергію та повторно направлений рахунок, однак сума боргу на теперішній момент не сплачена (докази направлення документів наявні в матеріалах справи). Тому доводи відповідача в цій частині є безпідставними та відхиляються колегією суддів.
Крім того, колегія суддів звертає увагу суду на те, що інформація щодо обсягів спожитої відповідачем електричної енергії за жовтень 2024 року, а також відповідний тариф, була належним чином відображена у рахунку, сформованому та надісланому постачальником у встановленому договором порядку.
Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив, що відповідач не виконав свої зобов`язання за договором перед позивачем в частині оплати за спожиту електричну енергію, доказів на спростування наявної заборгованості чи доказів оплати боргу суду не подав. Крім того, споживач не відмовляється від того факту, що ним була спожита електрична енергія в обсягах відповідно до наданої інформації оператором системи розподілу.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач належним чином виконав свої зобов`язання за договором та поставив відповідачу у жовтні 2024 року обсяг електроенергії у кількості 8502 кВт*год на суму 80 149,26 грн з ПДВ, проте відповідач неналежно виконав свої зобов`язання щодо повної оплати спожитої ним електричної енергії, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 70 446,60 грн, що підтверджено наявними у справі доказами та відповідачем не спростовано, отже позовні вимоги в цій частині є правомірними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Водночас, колегія суддів вважає необгрунтованими посилання відповідача на відсутність бюджетних асигнувань для фінансування оплати за поставлену електричну енергію позивачем, оскільки відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. 
Аналогічний правовий висновок про те, що сама собою відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання викладено в постанові Верховного Суду України від 22.03.2017 у справі № 3-77гс17, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.03.2018 у справах № 925/246/17, № 925/974/17, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 12-46гс18 (п. 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 911/4249/16).
Згідно з ч. 1 ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.
Статтею 617 ЦК України передбачено, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов`язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов`язання.
До того ж, ст. 1 ЦК України визначено, що однією з ознак майнових відносин є юридична рівність їх учасників, в тому числі й органів державної влади, а тому самі лише обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з бюджету та відсутністю у ньому коштів, не виправдовують замовника та не заперечують обов`язку такого органу, який виступає стороною зобов`язального правовідношення, від його виконання належним чином.
З огляду на викладене, відсутність бюджетного фінансування не може бути підставою для звільнення відповідача від сплати заборгованості.
Крім того, внаслідок неналежного виконання відповідачем грошового зобов`язання, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 7 667,94 грн - інфляційних втрат та 2 193,72 грн - 3% річних.
Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та 3 % річних від простроченої суми.
Судом першої інстанції встановлено, що згідно п. 5.7. договору у разі несвоєчасної оплати платежів передбачених цим договором, постачальник проводить споживачу, нарахування за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання пені, 3% річних від простроченої суми та інфляційних нарахувань. Пеня, 3% річних та інфляційні нарахування сплачуються на поточний рахунок постачальника, який вказується в рахунках.
Враховуючи факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо своєчасного здійснення платежів за договором про постачання електричної енергії споживачу № 71176/2024 від 30.12.2023, колегія суддів перевіривши розрахунок позивача інфляційних втрат та 3% річних, з урахуванням умов договору, а також порядку розрахунків, погодженого сторонами, колегія суддів погоджується з висновком першої інстанції, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3 % річних у розмірі 2193,72 грн та 7667,94 грн інфляційних втрат є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. 
Інші доводи апеляційної скарги, взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.
На переконання колегії суддів апеляційного господарського суду, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).
Таким чином, апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.
Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.
Таким чином, апеляційна скарга Військової частини НОМЕР_1 на рішення Господарського суду Сумської області від 02.02.2026 у справі № 920/1625/25 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду Сумської області від 02.02.2026 у справі № 920/1625/25 слід залишити без змін.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що, за загальним правилом, не підлягають касаційному оскарженню до Верховного Суду судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.
З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд 
УХВАЛИВ:

1.Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Господарського суду Сумської області від 02.02.2026 у справі № 920/1625/25 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Сумської області від 02.02.2026 у справі № 920/1625/25 залишити без змін.
3. Судові витрати за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покласти на апелянта.
4. Матеріали справи №920/1625/25 повернути до Господарського суду Сумської області. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України

Головуючий суддя А.Г. Майданевич 

Судді В.В. Сулім

О.М. Коротун