ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 601/2574/20	Головуючий у 1-й інстанції Коротич І.А. 	
Провадження № 22-ц/817/400/26 	Доповідач - Храпак Н.М.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2026 року  м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
Головуючої - Храпак Н.М. 
Суддів -  Костів О. З., Хома М. В., 
за участі секретаря - Панькевич Т.І. 
та сторін: позивача ОСОБА_1 , його представника — адвоката Моленя Р.Б., преставника відповідача — адвокати Булави О.П. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, цивільну справу № 601/2574/20, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Молень Ростислав Богданович, на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 22 грудня 2025 року, ухваленого суддею Коротичем І.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до Кременецької міської ради, ОСОБА_2 про скасування рішень, державної реєстрації прав на земельну ділянку, зобов`язання відновити межі земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:
У грудні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Кременецької міської ради, ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення сесії Горинської сільської ради № 1033 від 12 серпня 2020 року «Про затвердження акту встановлення межових знаків по зверненню ОСОБА_1 »; визнання недійсним рішення сесії Горинської сільської ради № 1120 від 22 жовтня 2020 року "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка), для ведення особистого селянського господарства та передача земельних ділянок у власність в с.Горинка гр. ОСОБА_2 " в частині затвердження технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства площею 0,2180 га за кадастровим номером 6123482000:02:001:0236 в селі Горинка Кременецького району Тернопільської області та передачі цієї земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_2 ; скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,2180 га за кадастровим номером 6123482000:02:001:0236 для ведення особистого селянського господарства в селі Горинка Кременецького району Тернопільської області (номер запису про права: власності 39164011 від 09 листопада 2020 року) та зобов`язання ОСОБА_2 відновити межу присадибної земельної ділянки, що розташована по АДРЕСА_1 , позначену на схемі встановлення межових знаків, що є невід`ємною частиною акта встановлення межі між господарствами, затверджений рішенням сесії Горинської сільської ради № 62 від 24 грудня 2009 року.
Позовні вимоги мотивує тим, що 20 серпня 1982 року позивач придбав у гр. ОСОБА_3 житловий будинок в с. Горинка Кременецького району. Рішенням Горинської сільської Ради за № 73 від 18 листопада 1982 року йому було надано дозвіл на будівництво житлового будинку на придбаній земельній ділянці. Після виготовлення проектної документації та будівництва будинку позивач, на підставі рішення виконкому Кременецької районної ради народних депутатів № 73 від 15 березня 1988 року, отримав 20 червня 1988 року свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок.
Відповідач ОСОБА_2 є суміжним землекористувачем. Позивач стверджує, що ОСОБА_2 останніми роками частинами самовільно почала захоплювати його земельну ділянку. В листопаді 2009 року позивач з даного приводу звертався до відповідача із заявою про визначення та встановлення меж земельних ділянок. Комісія в складі голови Горинської сільської Ради, землевпорядника та головного бухгалтера виявила невідповідність земельних ділянок позивача та ОСОБА_2 планам забудов садиб та встановила межові знаки по існуючій межі між позивачем, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .  Встановлення меж було документально оформлено актом від 09 грудня 2009 року. Відповідно до цього акту вирішено встановити три межові знаки по фактично існуючій межі, які відображені на схемі встановлення межових знаків: І знак - зі сторони АДРЕСА_1 на відстані 5,80 м. від північно-східного кута його житлового будинку та 6,83 м. - від північно-західного кута житлового будинку ОСОБА_4 ; ІІ знак - на відстані 40 м. на південь існуючої межі між господарствами ОСОБА_1 та ОСОБА_4 - 5,60 м. від південно-східного кута самовільно збудованого господарського будинку та південно-західного кута самовільно збудованого туалета ОСОБА_4 - 4,40 м; ІІІ знак - на відстані 36,30 м. на південь від II межового знака по існуючій межі земельних ділянок ОСОБА_1 та ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства. ОСОБА_2 ознайомлена з цим актом і з ним погодилася, що стверджується її підписом на акті. Рішення сесії, яким затверджено наведені вище межі між господарствами, було предметом судового оскарження.
Проте постановою Кременецького районного суду від 05 жовтня 2010 року, що залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2011 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06 березня 2014 року, оскаржуване рішення сесії Горинської сільської ради № 625 від 24 грудня 2009 року визнане законним, а тому межі між господарством позивача, господарством ОСОБА_4 та земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_2 повинні відповідати межам, що позначені на акті встановлення меж від 09 грудня 2009 року.
Однак, за останні декілька років ОСОБА_2 знищила встановлений третій межовий знак, що вказаний в акті від 09 грудня 2009 року, та поступово невеличкими частками стала захоплювати земельну ділянку позивача, внаслідок чого змістила межу між земельними ділянками на декілька метрів. З приводу порушення ОСОБА_2 межі, встановленої актом від 09 грудня 2009 року, позивач звертався до Горинської сільської ради із заявами та скаргами 25 травня 2020 року, 14 липня 2020 року та 12 серпня 2020 року про відновлення межі.
Однак у відповідь на його звернення Горинська сільська рада замість того, щоб відновити встановлену 2009 року межу, склала 30 липня 2020 року новий акт встановлення та фіксування межових знаків між земельними ділянками ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , що затверджений рішенням сесії Горинської сільської ради № 1033 від 12 серпня 2020 року.
Зі схеми до акту від 30 липня 2020 року вбачається, що межа між земельною ділянкою позивача та земельною ділянкою ОСОБА_2 становить не пряму лінію, як це було передбачено актом встановлення межі від 09 грудня 2009 року, а ламану лінію, внаслідок чого земельна ділянка позивача є звуженою на 2,5 метри.
В подальшому 22 жовтня 2020 року Горинська сільська рада прийняла рішення № 1120, яким серед іншого затвердила ОСОБА_2 технічну документацію із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) в натурі меж земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,2180 га за кадастровим номером 6123482000:02:001:0236 в селі Горинка, Кременецького району Тернопільської області та передала вказану земельну ділянку ОСОБА_2 безоплатно у власність.
На підставі цього рішення 09 листопада 2020 року державним реєстратором Іванюком О.В. проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на спірну земельну ділянку у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 39164011, що підтверджується інформаційною довідкою з реєстру № 233288673 від 19 листопада 2020 року.
Вважає рішення сесії Горинської сільської ради № 1033 від 12 серпня 2020 року та № 1120 від 22 жовтня 2020 року щодо земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства протиправними, а також державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на означену земельну ділянку такими, що порушують права та інтереси позивача як землекористувача та підлягають до скасування. Також позивач вважає, що саме у відповідності до акту від 09 грудня 2009 року Горинська сільська рада повинна була у 2020 році відновлювати межі між його земельною ділянкою та ділянкою ОСОБА_2 , а не встановлювати нові межі по фактичному використанню, адже акт від 09 грудня 2009 року зі схемою встановлення межових знаків, що затверджений відповідним рішенням сесії сільської ради, належить до даних земельно-кадастрової документації, присадибна земельна ділянка позивача мала пряму межу із земельними ділянками ОСОБА_4 та ОСОБА_2 ще з часу набуття ним права власності на житловий будинок.
Попереднім власником житлового будинку позивача та землекористувачем був ОСОБА_8 , після якого будинок успадкувала ОСОБА_9 , на підставі свідоцтва про право на спадщину від 28 березня 1979 року. В подальшому ОСОБА_9 продала цей будинок ОСОБА_3 , згідно з договором купівлі-продажу від 10 лютого 1981 року, а 12 серпня 1982 року позивач купив вказаний будинок у ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу. Із земельно-шнурової книги радгоспу ім. Котовського с. Горинка Кременецького району вбачається, що у користуванні ОСОБА_8 була земельна ділянка площею 0,25 га, у користуванні ОСОБА_9 - 0,17га, у ОСОБА_10 - 0,19 га. В жовтні 1965 року проведено дешифрування аерознімку с. Горинка Кременецького району, з якого вбачається, що земельна ділянка ОСОБА_8 площею 0,25 га мала рівну пряму межу із земельною ділянкою ОСОБА_11 та ділянкою № НОМЕР_1 .  Отже, при переході права власності на житловий будинок від ОСОБА_8 до позивача перейшло право користування присадибною земельною ділянкою в тих межах, які були у користуванні ОСОБА_8 . Згідно з рішенням Горинської сільської ради від 06 грудня 1993 року вирішено приватизувати земельні ділянки для обслуговування житлових будинків і для ведення особистого підсобного господарства - ОСОБА_12 загальною площею 0,40 га (0,05 - для обслуговування житлового будинку, та 0,35 га для ведення підсобного господарства). Разом з тим оскаржуваним рішенням № 1120 від 22 жовтня 2020 року ОСОБА_2 передано у власність земельну ділянку загальною площею 0,4660 га, що є додатковим доказом того, що загальна площа земель ОСОБА_2 збільшилась, в тому числі за рахунок земельної ділянки позивача.
Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 22 грудня 2025 року, в позові ОСОБА_1 до Кременецької міської ради, ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення сесії Горинської сільської ради № 1033 від 12 серпня 2020 року «Про затвердження акту встановлення межових знаків по зверненню ОСОБА_1 »; визнання недійсним рішення сесії Горинської сільської ради № 1120 від 22 жовтня 2020 року "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка), для ведення особистого селянського господарства та передача земельних ділянок у власність в с. Горинка гр. ОСОБА_2 "; скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,2180 га за кадастровим номером 6123482000:02:001:0236 для ведення особистого селянського господарства в селі Горинка Кременецького району Тернопільської області (номер запису про права: власності 39164011 від 09 листопада 2020 року) та зобов`язання ОСОБА_2 відновити межу присадибної земельної ділянки, що розташована по АДРЕСА_1 , позначену на схемі встановлення межових знаків, що є невід`ємною частиною акта встановлення межі між господарствами, що затверджений рішенням сесії Горинської сільської ради № 62 від 24 грудня 2009 року - відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Молень Ростислав Богданович подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 22 грудня 2025 року у справі №601/2574/20 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги представник заявника зазначив, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню з підстав порушення норм процесуального права, неправильного застосування норм матеріального права, неповним з`ясуванням обставин справи та невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи.
Вказує, що в акті встановлення меж між господарствами жителів с.Горинка ОСОБА_1 та ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 від 09.12.2009, що затвердженний рішенням 27 сесії 5 скликання за №625 від 24.12.2009 Горинської сільської ради Кременецького району Тернопільської області, зазначено, що вирішено встановити три межові знаки по фактично існуючій межі, які відображені на схемі встановлення межових знаків: І знак - зі сторони АДРЕСА_1 на відстані 5,80 м. від північно-східного кута його житлового будинку та 6,83 м. - від північно-західного кута житлового будинку ОСОБА_4 ; ІІ знак - на відстані 40 м. на південь існуючої межі між господарствами ОСОБА_1 та ОСОБА_4 - 5,60 м. від південно-східного кута самовільно збудованого господарського будинку та південно-західного кута самовільно збудованого туалета ОСОБА_4 - 4,40 м; ІІІ знак - на відстані 36,30 м. на південь від II межового знака по існуючій межі земельних ділянок ОСОБА_1 та ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства. 
Рішення сесії, яким затверджено наведені вище межі між господарствами, було предметом судового оскарження.
Проте постановою Кременецького районного суду від 05 жовтня 2010 року, що залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2011 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06 березня 2014 року, оскаржуване рішення сесії Горинської сільської ради № 625 від 24 грудня 2009 року визнане законним, а тому межі між господарством позивача, господарством ОСОБА_4 та земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_2 повинні відповідати межам, що позначені на акті встановлення меж від 09 грудня 2009 року.
При цьому, 30 липня 2020 року Горинська сільська рада замість того, щоб відновити встановлену 2009 року межу, склала 30 липня 2020 року новий акт встановлення та фіксування межових знаків між земельними ділянками ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , що затверджений рішенням сесії Горинської сільської ради № 1033 від 12 серпня 2020 року.
Зі схеми до акту від 30 липня 2020 року вбачається, що межа між земельною ділянкою позивача та земельною ділянкою ОСОБА_2 становить не пряму лінію, як це було передбачено актом встановлення межі від 09 грудня 2009 року, а ламану лінію, внаслідок чого земельна ділянка позивача є звуженою на 2,5 метри.
В подальшому 22 жовтня 2020 року Горинська сільська рада прийняла рішення № 1120, яким серед іншого затвердила ОСОБА_2 технічну документацію із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) в натурі меж земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,2180 га за кадастровим номером 6123482000:02:001:0236 в селі Горинка, Кременецького району Тернопільської області та передала вказану земельну ділянку ОСОБА_2 безоплатно у власність.
На підставі цього рішення 09 листопада 2020 року державним реєстратором Іванюком О.В. проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на спірну земельну ділянку у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 39164011, що підтверджується інформаційною довідкою з реєстру № 233288673 від 19 листопада 2020 року.
Висновком експерта від 06.06.2025 за №911/24-22, наданого за результатами проведення у справі повторної судової земельно-технічної експертизи встановлено, що дійсне походження межі між землекористувачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка встановлена на схемі встановлення межових знаків між господарствами ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , що є невід`ємною частиною акту встановлення межі між господарствами жителів села Горинка - ОСОБА_1 та ОСОБА_4 від 09 грудня 2009 року, що затверджений рішенням сесії Горинської сільської ради № 625 від 24 грудня 2009року (надалі – Акт від 24 грудня 2009 року), зокрема, межові знаки І, ІІ, ІІІ знаходяться в створі прямої лінії можливо.
Беручи до уваги (за умови, припущення), що межові знаки I, II, III знаходяться в створі прямої лінії, змодельована межа проходить через земельну ділянку з кадастровим номером 6123482000:02:001:0236.
За умови, що межові знаки I, II, III знаходяться в створі прямої лінії, змодельована межа не співпадає із межею, що позначена на кадастровому плані «Е-А», земельної ділянки з кадастровим номером 6123482000:02:001:0236.
Відтак, вказують, що матеріалами справи підтверджено, що оскаржуваними рішенням сесії Горинської сільської ради № 1033 від 12 серпня 2020 року «Про затвердження акту встановлення межових знаків по зверненню ОСОБА_1 » та рішення сесії Горинської сільської ради № 1120 від 22 жовтня 2020 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка), для ведення особистого селянського господарства та передача земельних ділянок у власність в с.Горинка гр. ОСОБА_2 » в частині затвердження технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) в натурі меж земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,2180 га за кадастровим номером 6123482000:02:001:0236 в селі Горинка, Кременецького району Тернопільської області та передачі цієї земельної ділянки у власність ОСОБА_2 порушено права позивача, оскільки внаслідок прийняття таких рішень порушено межі фактичного користування та земельна ділянка, що перебувала у користування позивача звузилася на 2,5 метри. Однак, зазначене не було враховано судом першої інстанції, що призвело до здійснення помилкового висновку про відсутність у матеріалах даної справи належних, допустимих і достатніх доказів, які б свідчили про порушення прав позивача відповідачами.
Від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Булави О.П. надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 22 грудня 2025 року залишити без змін.
Вказують, що в апеляційній скарзі позивач продовжує дотримуватися позиції, що в результаті передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_2 порушені його права, оскільки внаслідок прийнятого рішення Горинської сільської ради порушено межі фактичного користування та земельна ділянка, яка перебувала в користуванні позивача звузилась на 2,5 метра.
При цьому, вказують, що відповідач є законним власником земельної ділянки, право на яку набуте на підставах, що не заборонені законом, та зареєстроване у Державному реєстрі речових прав. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності не може бути скасоване чи обмежене без встановлених законом підстав.
Згідно зі ст. 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності.
Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі
Вказують, що земельна ділянка позивача не є сформованою відповідно до вимог ст. 79-1 Земельного кодексу України, тому не є об`єктом права власності, через що неможливо встановити будь-яке порушення меж.
Первинна судова земельно-технічна експертиза визначила, що встановити площу накладання земельної ділянки 0,2180 га з кадастровим номером 6123482000:02:001:0236 на земельну ділянку, що перебуває у користуванні ОСОБА_1 , що розташована в АДРЕСА_1 , не вбачається за можливе.
Висновок додаткової земельно-технічної експертизи, на який посилається
представник заявника, не підтверджує факту порушення меж земельної ділянки відповідачем.
Зокрема, даним висновком не встановлено накладення меж у Державному
земельному кадастрі.
Натомість у висновку додаткової земельно-технічної експертизи експерт наголосив (сторінка 16): межа між межовими знаками II та III не тільки проходила між землекористувачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , тобто в Акті (в його текстовій частині) та на схемі (а.с.16) взагалі не зазначено протяжність спільної межі між земельними ділянками землекористувачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що унеможливлює встановити дійсне місце проходження межі між землекористувачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (вже не кажучи про те, що невідомі координати місця знаходження встановлених межових знаків).
Також на сторінці 17 висновку додаткової земельно-технічної експертизи експерт зазначив: інших відомостей що могли би свідчити про передачу у власність ОСОБА_1 земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 , а також належним чином розробленої документації із землеустрою по встановленню меж останньої в натурі (на місцевості), чи відомостей щодо відмови кадастрового реєстратора у внесенні відомостей про межі земельної ділянки ОСОБА_1 до системи ДЗК, де однією із підстав у відмові стосовно внесення відомостей може бути перетин земельних ділянок.
Відтак, вважають, що позивачем жодних доказів того, що саме відповідач порушила права позивача, не надано, також не надано доказів, що відбулося зміщення земельної ділянки позивача, через дії ОСОБА_2 .
Тому, Кременецький районний суд вірно встановив, що позивачем не підтверджено розміри та межі його земельної ділянки. Висновок додаткової експертизи базується за умовності, що межові знаки І, ІІ, ІІІ знаходяться в створі прямої лінії, однак будь-яких належних доказів на підтвердження вказаної обставини позивачем не представлено.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник — адвокат Молень Р.Б. апеляційну скаргу підтримали з мотивів, викладених у ній та просили її задовольнити.
Представник відповідача - адвокат Булава О.П. в судовому засіданні апеляційної скарги не визнав, вважаючи її безпідставною, а рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.
Представник Кременецької міської ради в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, про що свідчить довідка про доставку судової повістки до електронного кабінету.
Відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Згідно з п. 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника процесу за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників процесу.
Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, проаналізувавши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення. 
Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку в АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок від 20.06.1988, видане на підставі рішення Кременецької районної Ради народних депутатів №73 від 15.03.1988 р. Реєстровий напис на документі про право особистої власності записаний в реєстрову книгу № 3 стор №119 за реєстровим №713 від 09.06.1988 р. (а.с.13, т.1).
Згідно з копією договору купівлі-продажу будинку від 20.08.1982, ОСОБА_1 купив в ОСОБА_3 жилий будинок, що знаходиться в с. Горинка і розташований на земельній ділянці розміром 800 кв.м (а.с.37, т.1).
Попередньо, згідно договору купівлі-продажу будинку від 10.02.1981 ОСОБА_3 купила в ОСОБА_9 жилий будинок, що знаходиться в с. Горинка і розташований на присадибній земельній ділянці розміром 1700 кв.м (а.с.36, т.1).
В свою чергу, ОСОБА_9 успадкувала від ОСОБА_8 , у зв`язку із смертю останнього, житловий будинок, що знаходиться в с. Горинка Кременецького району Тернопільської області (а.с.34, 35, т.1).
У викопіюванні із земельно-шнурової книги радгоспу ім. Котовського с. Горинка Кременецького району зазначено, що за ОСОБА_8 записано земель 0,25 га, за ОСОБА_9 - 0,17 га земель, за ОСОБА_10 0,19 га (а.с.33. т.1).
Згідно з викопіюванням із дешифрованої від жовтня 1965 року аерозйомки, земельна ділянка, що була в користуванні ОСОБА_8 мала Г-подібну форму(а.с.32, т.1).
Наказом по радгоспу ім. Котовського за № 221 від 20.08.1982 р. , виділено та закріплено земельну ділянку набувачу будинку ОСОБА_1 , жителю с. Горинка в розмірі 0,08 га в місці, де знаходяться будівлі продавця будинку ОСОБА_3 (а.с.39, т.1).
Рішенням №73 виконкому Горинської сільської Ради депутатів трудящих Кременецького району Тернопільської області від 18.11.1982, надано дозвіл ОСОБА_1 на будівництво житлового будинку в с. Горинка, Кременецького району на земельній ділянці площею 0,08 га (а.с.40, т.1).
Відповідно до копії архівної довідки Наказу по радгоспу ім. Котовського №140 від 10.05.1983, ОСОБА_1 виділяється 0,25 га земельної ділянки набувачу будинку ОСОБА_1 жителю с. Горинка, де знаходяться будівлі продавця будинку, а також наказано виділену земельну ділянку в розмірі 0,25 га закріпити за гр. ОСОБА_1 працівником Кременецького райвідділу зв`язку і занести в радгоспну книгу, ліквідувати відповідно господарський номер гр. ОСОБА_13 (а.с.41, т.1).
У викопіюванні із погосподарської книги (а.с.53-59, т.1) зазначено, що у особистому користуванні господарства ОСОБА_1 знаходиться 25 сотих землі, платіжне повідомлення №367 (а.с.42, т.1).
Рішенням сорок шостої сесії сьомого скликання Горинської сільської ради Кременецького району Тернопільської області №756 від 23.10.2019, вирішено надати дозвіл гр. ОСОБА_2 , на виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) загальною площею 0,4683 га, з них: земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства - площею 0,2183 га, яка знаходиться в селі Горинка, в межах населеного пункту (а.с.89. т.1).
На підставі вказаного рішення Горинської сільської ради та договору на виконання робіт №655 від 15.09.2020 ФОП ОСОБА_14 розроблена технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства в селі Горинка Кременецького району Тернопільської області, кадастровий номер 6123482000:02:001:0236.
Рішенням сорок восьмої сесії сьомого скликання Горинської сільської ради Кременецького району Тернопільської області за № 1032 від 12.08.2020, затверджено акт встановлення та фіксування межових знаків між земельними ділянками для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд та для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (акт додається). Згідно схеми до вказаного акта розмір земельної ділянки ОСОБА_1 складає 0,1910 га, ОСОБА_2 - 0,2180 га (а.с.90-92, т.1).
Відповідно до рішення п`ятдесятої сесії сьомого скликання Горинської сільської ради Кременецького району Тернопільської області №1120 від 22 жовтня 2020 року, затверджено гр. ОСОБА_2 технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передано безоплатно власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) - площею 0,2480 га, яка знаходиться в АДРЕСА_2 в межах населеного пункту, кадастровий номер 6123482000:02:001:0238 та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства – площею 0, 2180 га, яка знаходиться в селі Горинка в межах населеного пункту, кадастровий номер 6123482000:02:001:0236 (а.с.28, т.1).
Згідно з Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-6113477942020 від 24.09.2020, земельна ділянка площею 0,2180 га з кадастровим номером 6123482000:02:001:0236, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, (сформована (здійснена державна реєстрація земельної ділянки) від 24.09.2020) передана у приватну власність на підставі рішення органу місцевого самоврядування (Горинської сільської ради Кременецького району) за № 1120 від 22.10.2020 (а.с.76, т.1).
Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 232353844, від 13.11.2020, земельна ділянка з кадастровим номером 6123482000:02:001:0236 передана у приватну власність на підставі рішення органу місцевого самоврядування (Горинської сільської ради Кременецького району) за №1120 від 22.10.2020, що є підставою для державної реєстрації права власності на земельну ділянку (а.с.79).
Кадастровий план земельної ділянки з кадастровим номером 6123482000:02:001:0236 наявний на а.с.104, тут же зазначені координати поворотних кутів меж земельної ділянки, за якими визначається місцеположення земельної ділянки у просторі.
Також до матеріалів справи долучено Акт встановлення межі між господарствами жителів с.Горинка ОСОБА_1 та ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 від 09.12.2009 (а.с.15, т.1), що затверджений рішенням двадцять сьомої сесії п`ятого скликання Горинської сільської ради Кременецького району Тернопільської області за № 625 від 24.12.2009 (а.с.14), з якого вбачається, що комісією в складі: Горинського сільського голови Ковчуна В.В., землевпорядника сільської ради ОСОБА_15 , головного бухгалтера сільської ради ОСОБА_16 та у присутності ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 вирішено встановити 3 межових знаки по фактично існуючій межі:
І - із сторони вул.Шевченка на відстані 5,80 м від північно-східного кута житлового будинку ОСОБА_1 та 6,13 м - від північно-західного кута житлового будинку ОСОБА_4 ;
II - на відстані 40 метрів на південь існуючої межі між господарствами ОСОБА_1 та ОСОБА_4 - 5,60 м від південно-східного кута самовільно збудованого господарського будинку, та південно-західного кута самовільно збудованого цегляного туалету ОСОБА_4 - 4,40 м;
III - на відстані 36,30 м на південь від II межового знака по існуючій межі земельних ділянок ОСОБА_1 та ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства (див. а.с.16). Даним рішенням затвердженні межі між господарствами ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , щодо затвердження меж між господарствами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відомостей немає.
Рішенням сорок восьмої сесії сьомого скликання Горинської сільської ради Кременецького району Тернопільської області за № 1033 від 12.08.2020 по зверненню ОСОБА_1 , затверджено акт встановлення та фіксування межових знаків між земельними ділянками для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд та для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (акт додається). Згідно схеми до вказаного акта розмір земельної ділянки ОСОБА_1 складає 0,1910 га, ОСОБА_2 - 0,2183 га (а.с.25-27, т.1).
Згідно висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи у цивільній справі №601/2574/20 від 09.02.2024 № 697/21-22 (а.с.167-175, т.1) вбачається, що на схемі, що є додатком до Акту встановлення межі між господарствами жителів с. Горинка ОСОБА_1 та ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 від 09.12.2009, який затверджений рішенням 27 сесії 5 скликання за № 625 від 24.12.2009 Горинської сільської ради Кременецького району Тернопільської області, згідно якого вирішено встановити 3 межових знаки по фактично існуючій межі, не зазначено окремо протяжності спільної межі між землями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , так як по всій протяжності між межовими знаками II та III, землі ОСОБА_1 також межують із землями ОСОБА_4 . Отже, співставити відомості про межу від Е до А земельної ділянки 6123482000:02:001:0236 із відомостями, що зазначені на схемі до Акту встановлення межі між господарствами жителів с. Горинка ОСОБА_1 та ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 від 09.12.2009, затвердженого рішенням 27 сесії 5 скликання за №625 від 24.12.2009 Горинської сільської ради Кременецького району Тернопільської області, не вбачається за можливе.
Встановити накладення земельної ділянки площею 0,2180 та з кадастровим номером 6123482000:02:001:0236 на земельну ділянку, що перебуває у користуванні ОСОБА_1 , що розташована в АДРЕСА_1 , з урахуванняс схеми, що є Додатком до акту встановлення меж між господарствами жителів с. Горинка ОСОБА_1 та ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 , який затверджений рішенням 27 сесії 5 скликання за №625 від 24.12.2009 Горинської сільської ради Кременецького району Тернопільської області, не вбачається за можливе, у зв`язку із відсутністю сформованих та встановлених меж земельної ділянки, що перебуває у користуванні ОСОБА_1 .
Встановити площу накладання земельної ділянки площею 0,2180 та з кадастровим номером 6123482000:02:001:0236 на земельну ділянку, що перебуває у користуванні ОСОБА_1 , що розташована в АДРЕСА_1 , не вбачається за можливе.
Згідно висновку експерта за результатами проведення додаткової судової земельно-технічної експертизи № 911/24-22 від 06.06.2025 (а.с.212-222, т.1), вбачається, що дійсне походження межі між землекористувачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка встановлена на схемі встановлення межових знаків між господарствами ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , що є невід`ємною частиною акту встановлення межі між господарствами жителів села Горинка - Комара Івана Варфоломійовича та ОСОБА_4 від 09 грудня 2009 року, що затверджений рішенням сесії Горинської сільської ради № 625 від 24 грудня 2009року (надалі – Акт від 24 грудня 2009 року) можливо. Беручи до уваги (за умови, припущення) що межові знаки I, II, III знаходяться в створі прямої лінії, змодельована межа проходить через земельну ділянку з кадастровим номером 6123482000:02:001:0236.
За умови, що межові знаки I, II, III знаходяться в створі прямої лінії, змодельована межа не співпадає із межею, що позначена на кадастровому плані «Е-А», земельної ділянки з кадастровим номером 6123482000:02:001:0236.
Межі земельної ділянки з кадастровим номером 6123482000:02:001:0236 (для ведення особистого селянського господарства) в натурі не відокремлені межовими від земельної ділянки з кадастровим номером 6123482000:02:001:0238 (для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд), тобто дійсну межу між вказаними земельними ділянками можливо визначити виключно через винос меж земельної ділянки в натуру (на місцевість). Обміри земельних ділянок ОСОБА_2 проведено під час первинної експертизи.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не додано доказів щодо меж та розміру земельної ділянки, яка є у нього у власності та користуванні біля його домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та межує з відповідачкою. Згідно схеми до акта від 20.07.2020, що затверджений рішенням №1033 від 12.08.2020, за домогосподарством ОСОБА_1 рахується 0,1910 га земельної ділянки, а за ОСОБА_2 0,2183 га, що відповідає розмірам приватизованої нею земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, а тому суд прийшов до висновку, що матеріали даної справи не містять належних, допустимих і достатніх доказів, які б свідчили про порушення прав позивача відповідачами. Таким чином, вимоги позивача є безпідставними і такими, що не підлягають до задоволення.
Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погоджується, з огляду на таке.
Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. Суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Відповідно до статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.
Відповідно до статті 116 ЗК Украї громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.
Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Частинами першою, другою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.
Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Це положення цивільного законодавства України конкретизовано у частині першій статті 153 ЗК України: власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.
Повноваження органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтями 118, 122 ЗК України.
Відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У заяві зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До заяви додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає заяву у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (частина сьома статті 118 ЗК України).
Відповідно до статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.
Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.
Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.
Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій-сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.
Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.
У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв`язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру.
Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.
Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.
Межі суміжних земельних ділянок приватної власності можуть бути змінені їх власниками без формування нових земельних ділянок за технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).
Права власників земельних ділянок закріплені положеннями частини першої тстатті 90 ЗК України, а в силу частини 2 зазначеної статті порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню у порядку, встановленому законом.
За змістом пункту г) частини 1 статті 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.
Відповідно до статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.
Частинами першою-третьою статті 158 ЗК України встановлено, що земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування.
Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.
Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах території територіальних громад щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, обмежень у використанні земель та земельних сервітутів, додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.
На підставі частин першої та другої статті 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється відповідно до відомостей Державного земельного кадастру, матеріалів Державного фонду документації із землеустрою та оцінки земель, матеріалів топографо-геодезичних робіт.
Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розробляється за рішенням власника (розпорядника) земельної ділянки, землекористувача.
Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає: завдання на складання технічної документації із землеустрою; пояснювальну записку; матеріали топографо-геодезичних робіт; кадастровий план земельної ділянки; перелік обмежень у використанні земельної ділянки; відомості про встановлені межові знаки.
Відповідно до статті 21 Закону України «Про державний земельний кадастр» відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру на підставі: відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених статтею 79-1 Земельного кодексу України, при їх формуванні; на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 Земельного кодексу України та у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками; на підставі технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель - за результатами інвентаризації земель; на підставі проектів землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) - у разі виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв).
Кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: а) геодезичне встановлення меж земельної ділянки; б) погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; в) відновлення меж земельної ділянки на місцевості; г) встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; ґ) виготовлення кадастрового плану (стаття 198 ЗК України).
Із положень статті 125,126 ЗК України слідує, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
За змістом частини 10 статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).
Стадія погодження меж земельної ділянки при виготовленні землевпорядної документації є допоміжною. Стаття 198 ЗК України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами. Із цього не випливає, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа - акта погодження меж, слід вважати, що погодження меж не відбулося. Погодження меж полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Якщо він відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки по суті, повинен виходити не із самого факту відмови від підписання акта, а із мотивів відмови. Якщо такими мотивами є виключно неприязні стосунки - правового значення вони не мають. У разі виникнення спору сама по собі відсутність погодження меж не є підставою для того, щоб вважати прийняте рішення про приватизацію незаконним. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами не може бути підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів.
Таким чином, непогодження суміжним землекористувачем меж земельної ділянки не є саме по собі підставою для прийняття органом місцевого самоврядування рішення про відмову у затвердженні технічної документації та переданні земельної ділянки у власність. Що, відповідно, також не є підставою для скасування рішення про затвердженні технічної документації та переданні земельної ділянки у власність.
Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 березня 2019 року у справі № 514/1571/14 (провадження № 14-552цс18), у постанові від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15 (провадження № 14-652цс18), у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17 (провадження № 14-730цс19).
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19) зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.
Звертаючись до суду з позовними вимогами, ОСОБА_1 посилався на те, що рішенням сесії Горинської сільської ради № 1033 від 12 серпня 2020 року «Про затвердження акту встановлення межових знаків по зверненню ОСОБА_1 » та рішення сесії Горинської сільської ради № 1120 від 22 жовтня 2020 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка), для ведення особистого селянського господарства та передача земельних ділянок у власність в с.Горинка гр. ОСОБА_2 » в частині затвердження технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) в натурі меж земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,2180 га за кадастровим номером 6123482000:02:001:0236 в селі Горинка, Кременецького району Тернопільської області та передачі цієї земельної ділянки у власність ОСОБА_2 порушено його права, оскільки внаслідок прийняття таких рішень порушено межі фактичного користування земельних ділянок ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та земельна ділянка, що перебувала у користуванні позивача звузилася на 2,5 метри. Окрім того, посилається на акт встановлення меж між господарствами жителів с.Горинка ОСОБА_1 та ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 від 09.12.2009, що затверджений рішенням двадцять сьомої сесії п`ятого скликання Горинської сільської ради Кременецького району Тернопільської області за № 625 від 24.12.2009, яким вирішено встановити три межові знаки по фактично існуючій межі, які відображені на схемі встановлення межових знаків: І знак - зі сторони АДРЕСА_1 на відстані 5,80 м. від північно-східного кута його житлового будинку та 6,83 м. - від північно-західного кута житлового будинку ОСОБА_4 ; ІІ знак - на відстані 40 м. на південь існуючої межі між господарствами ОСОБА_1 та ОСОБА_4 - 5,60 м. від південно-східного кута самовільно збудованого господарського будинку та південно-західного кута самовільно збудованого туалета ОСОБА_4 - 4,40 м; ІІІ знак - на відстані 36,30 м. на південь від II межового знака по існуючій межі земельних ділянок ОСОБА_1 та ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства. 
Рішення сесії, яким затверджено наведені вище межі між господарствами, було предметом судового оскарження.
Проте постановою Кременецького районного суду від 05 жовтня 2010 року, що залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2011 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06 березня 2014 року, оскаржуване рішення сесії Горинської сільської ради № 625 від 24 грудня 2009 року визнане законним, а тому межі між господарством позивача та господарством ОСОБА_4 та земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_2 повинні відповідати межам, що позначені на акті встановлення меж від 09 грудня 2009 року.
При цьому, як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом, що ОСОБА_1 не надав доказів на підтвердження того, що належна ОСОБА_2 земельна ділянка загальною площею 0,2180 га із кадастровим номером 6123482000:02:001:0236, в будь-якій мірі накладається на земельну ділянку, яка знаходиться в користуванні позивача та не додано доказів щодо меж та розміру земельної ділянки, яка є у нього у власності та користуванні біля його домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та межує з відповідачкою. Згідно схеми до акта про встановлення та фіксування межових знаків між земельними ділянками для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд та для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , що затверджений рішенням сорок восьмої сесії сьомого скликання Горинської сільської ради Кременецького району Тернопільської області за № 1033 від 12.08.2020, за домогосподарством ОСОБА_1 рахується 0,1910 га земельної ділянки, а за ОСОБА_2 0,2183 га, що відповідає розмірам приватизованої нею земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.
Також, згідно з копією договору купівлі-продажу будинку від 20.08.1982, ОСОБА_1 купив належний продавцю ОСОБА_3 на праві особистої власності жилий будинок, що знаходиться в с. Горинка і розташований на земельній ділянці розміром 800 кв.м (а.с.37, т.1).
Наказом по радгоспу ім. Котовського за № 221 від 20.08.1982 , виділено та закріплено земельну ділянку набувачу будинку ОСОБА_1 , жителю с. Горинка в розмірі 0,08 га в місці, де знаходяться будівлі продавця будинку ОСОБА_3 (а.с.39, т.1).
Рішенням №73 виконкому Горинської сільської Ради депутатів трудящих Кременецького району Тернопільської області від 18.11.1982, надано дозвіл ОСОБА_1 на будівництво житлового будинку в с. Горинка, Кременецького району на земельній ділянці площею 0,08 га (а.с.40, т.1).
Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 20 березня 2019 року у справі № 514/1571/14-ц (провадження № 14-552цс18), для висновків про порушення прав позивача визначенням меж сусідніх земельних ділянок мають бути надані належні та допустимі докази, які б беззаперечно вказували, яка саме земельна ділянка перебувала у власності (користуванні) позивача, де проходить її межа, чи порушена межа земельної ділянки відповідачем. Такі докази зазвичай можуть підтверджуватися висновками експерта чи спеціаліста.
Згідно висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи у цивільній справі №601/2574/20 від 09.02.2024 № 697/21-22 (а.с.165-175, т.1) вбачається, що на схемі, що є додатком до Акту встановлення межі між господарствами жителів с. Горинка ОСОБА_1 та ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 від 09.12.2009, який затверджений рішенням 27 сесії 5 скликання за № 625 від 24.12.2009 Горинської сільської ради Кременецького району Тернопільської області, згідно якого вирішено встановити 3 межових знаки по фактично існуючій межі, не зазначено окремо протяжності спільної межі між землями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , так як по всій протяжності між межовими знаками II та III, землі ОСОБА_1 також межують із землями ОСОБА_4 . Отже, співставити відомості про межу від Е до А земельної ділянки 6123482000:02:001:0236 із відомостями, що зазначені на схемі до Акту встановлення межі між господарствами жителів с. Горинка ОСОБА_1 та ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 від 09.12.2009, затвердженого рішенням 27 сесії 5 скликання за №625 від 24.12.2009 Горинської сільської ради Кременецького району Тернопільської області, не вбачається за можливе.
Встановити накладення земельної ділянки площею 0,2180 та з кадастровим номером 6123482000:02:001:0236 на земельну ділянку, що перебуває у користуванні ОСОБА_1 , що розташована в АДРЕСА_1 , з урахуванням схеми, що є додатком до акту встановлення меж між господарствами жителів с. Горинка ОСОБА_1 та ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 , який затверджений рішенням 27 сесії 5 скликання за №625 від 24.12.2009 Горинської сільської ради Кременецького району Тернопільської області, не вбачається за можливе, у зв`язку із відсутністю сформованих та встановлених меж земельної ділянки, що перебуває у користуванні ОСОБА_1 .
Ураховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, про те, що земельна ділянка площею 0,2180 га із кадастровим номером 6123482000:02:001:0236, яка на момент розгляду справи перебуває у власності відповідача, сформована та внесена до Державного реєстру земель на підставі виготовленої у встановленому порядку технічної документації із землеустрою, межі вказаної земельної ділянки було встановлено в натурі.
Відтак, відповідачка ОСОБА_2 правомірно, у встановленому законом порядку набула право власності на земельну ділянку площею 0,2180 га, з кадастровим номером 6123482000:02:001:0236, що розташована за адресою с.Горинка Кременецького району Тернопільської області. При цьому позивач не надав суду належних, достовірних та допустимих доказів про те, що у його користуванні знаходиться 0,1910 га земельної ділянки та накладення суміжної земельної ділянки, яка належить відповідачці, враховуючи те, що в спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок щодо доказування наведених при зверненні до суду обставин. В той час, як відсутність факту самовільного зайняття ОСОБА_2 земельної ділянки позивача, внаслідок чого порушується його суб`єктивне право щодо користування земельної ділянки, яка розташована в АДРЕСА_1 , не дає змоги суду встановити чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, визначити у чому полягає таке порушення прав та якими доказами воно підтверджується.
Під час розгляду справи, позивачем ОСОБА_1 не надано підтверджень того, що оспорювані ним рішення Горинської сільської ради № 1033 від 12 серпня 2020 року «Про затвердження акту встановлення межових знаків по зверненню ОСОБА_1 » та рішення Горинської сільської ради № 1120 від 22 жовтня 2020 року в частині затвердження технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства площею 0,2180 га за кадастровим номером 6123482000:02:001:0236 в селі Горинка Кременецького району Тернопільської області та передачі цієї земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_2 із одночасним скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на вказану земельну ділянку, порушує його права та інтереси, відтак суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову у задоволенні паозовних вимог.
Тому доводи апеляційної скарги, про те що прийнятим рішення Горинської сільської ради № 1120 від 22 жовтня 2020 року в частині затвердження технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства площею 0,2180 га за кадастровим номером 6123482000:02:001:0236 в селі Горинка Кременецького району Тернопільської області та передачі цієї земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_2 порушено його права, оскільки внаслідок прийняття таких рішень порушено межі фактичного користування земельних ділянок ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та земельна ділянка, що перебувала у користуванні позивача звузилася на 2,5 метри, колегією суддів відхиляються, як необґрунтовані та безпідставні, оскільки не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи та спростовуються наведеним судом обставинами та дослідженими доказами, яким суд надав відповідну правову оцінку.
Також, безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що межі між господарством позивача та господарством ОСОБА_4 та земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_2 повинні відповідати межам, що позначені на акті встановлення меж, що затверджений рішенням двадцять сьомої сесії п`ятого скликання Горинської сільської ради Кременецького району Тернопільської області за № 625 від 24.12.2009, оскільки як вбачається із даного акту Горинською сільською радою визначено межові знаки по фактично існуючій межі саме між господарствами ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . Рішеннями сесій сільської ради про затвердження акту встановлення межі між господарствами суміжних землекористувачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у 2009 році не приймалося.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанцій не взято до уваги висновок експерта за результатами проведення додаткової судової земельно-технічної експертизи № 911/24-22 від 06.06.2025, з якого вбачається не співпадіння меж між земельними ділянками є також необґрунтованими, оскільки відхилюючи висновок експерта за результатом проведення за результатами додаткової судової земельно-технічної експертизи № 911/24-22 від 06.06.2025, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується апеляційний суд, встановив, що висновок експерта ґрунтується на припущеннях, а саме, за умови, припущення, що межові знаки I, II, III знаходяться в створі прямої лінії, змодельована межа проходить через земельну ділянку з кадастровим номером 6123482000:02:001:0236. Також за умови, що межові знаки I, II, III знаходяться в створі прямої лінії, змодельована межа не співпадає із межею, що позначена на кадастровому плані «Е-А», земельної ділянки з кадастровим номером 6123482000:02:001:0236.
З врахуванням тих обставин, що позивачем не підтверджено розміри та межі його земельної ділянки, суд першої інстанції критично оцінив та не взяв до уваги висновок додаткової судової земельно – технічної експертизи.
Водночас, колегія суддів звертає увагу, що у матеріалах справи відсутні будь-які відомості, які б свідчили про державну реєстрацію земельної ділянки, зокрема площею 0, 1910 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , або намагання позивач вчинити такі дії, зокрема, щодо присвоєння кадастрового номеру, реєстрації координат поворотних точок, формування цієї земельної ділянки та подальшої реєстрації. 
За таких обставин колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, надав належну правову оцінку поданим сторонами доказам у їх сукупності, обґрунтовано виходив із недоведеності позивачем наявності у нього належного права користування саме земельною ділянкою площею 0, 1910 га та відповідно, факту порушення такого права оскаржуваними рішеннями органу місцевого самоврядування і державною реєстрацією права власності за відповідачкою.
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції та власного тлумачення характеру спірних правовідносин і встановлених судом обставин. Такі доводи оцінені судом першої інстанції та не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права і підстав для його скасування чи зміни з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, не вбачає.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Молень Ростислав Богданович слід залишити без задоволення, а рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 22 грудня 2025 року - залишити без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на ОСОБА_1 , в межах ним понесених.
Керуючись ст.ст.35, 259, 375, 381-384, 389,390 ЦПК України, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Молень Ростислав Богданович — залишити без задоволення.
Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 22 грудня 2025 року — залишити без змін.
Судові витрати за розгляд справи в апеляційній інстанції покласти на ОСОБА_1 , в межах ним понесеним
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст судового рішення виготовлено 29 травня 2026 року.

Головуюча:         Н. М. Храпак

Судді:          О.З. Костів

М.В. Хома