ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" квітня 2026 р. Справа№ 910/18702/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Шаратова Ю.А.
суддів: Бестаченко О.Л. 
Скрипки І.М. 

При секретарі судового засідання Кафлановій А.С. 
за участю представників згідно протоколу судового засідання від 16.04.2026

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранада-82"
на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.02.2026 (повний текст складено 12.02.2026)
у справі № 910/18702/23 (суддя Ягічева Н.І.) 
за позовом Заступника Генерального прокурора в інтересах держави в особі Київської міської ради
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранада-82" 
про стягнення 306 202,94 грн
заінтересована особа: Голосіївський відділ державної виконавчої служби у місті Києві

в с т а н о в и в :

Історія справи.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.02.2024 позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРАНАДА-82" на користь Київської міської ради безпідставно збережені кошти за користування земельною ділянкою площею 1,2806 га з кадастровим номером 8000000000:78:215:0023 в сумі 306 202,94 грн та 4 593,04 грн витрат по сплаті судового збору.
Постановою Північного апеляційного Господарського суду від 24.04.2024 рішення Господарського суду міста Києва від 15.02.2024 залишено без змін, скарга без задоволення.
23.07.2024 матеріали справи № 910/18702/23 повернулися до Господарського суду міста Києва.
25.07.2024 року господарський суд міста Києва на виконання вказаного рішення видав відповідні накази.
08.08.2024 старшим державним виконавцем Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві відкрито виконавче провадження № 75736675 з примусового виконання наказу господарського суду міста Києва від 15.02.2024 № 910/18702/23.
03.09.2025 державним виконавцем винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження.
Постановою державного виконавця від 19.12.2025 у ВП № 75736675 виконавчий документ (наказ господарського суду міста Києва від 15.025.2024 у справі № 910/18702/23) повернуто стягувачу на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону з посиланням на те, що в ході проведення виконавчих дій Виконавцем встановлено відсутність у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення.
Не погоджуючись із вказаною постановою 30.12.2025 позивачем сформовано скаргу на протиправні дії старшого державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві. 

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.02.2026 скаргу Київської міської ради задоволено.
Визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного виконавця № 75736675 Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Кедика Б.Я. про повернення виконавчого документу стягувачу від 19.12.2025. 
Зобов`язано Голосіївський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України відновити виконавче провадження № 75736675 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 15.02.2024 № 910/18702/23 про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАНАДА-82» на користь Київської міської ради безпідставно збережені кошти за користування земельною ділянкою площею 1,2806 га з кадастровим номером 8000000000:78:215:0023 в сумі 306 202,94 грн.
Задовольняючи скаргу Київської міської ради, суд першої інстанції виходив з того, що: 
- старшим державним виконавцем Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві не було направлено запити до органів доходів і зборів з метою отримання інформації про дебіторську заборгованість боржника;
- старшим державним виконавцем Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві не було перевірено факт перебування боржника у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань серед власників (засновників) інших суб`єктів господарювання тощо;
- відсутні докази перевірки майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження;
- старшим державним виконавцем Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві не були накладені штрафи;
- не вимагались від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень;
- не звертався до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.
Не погодившись із вищевказаною ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Гранада-82" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою. У поданій апеляційній скарзі скаржник просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.02.2026 у справі № 910/18702/23, прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги Київської міської ради на дії старшого державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві у виконавчому провадженні № 75736675 повністю за необґрунтованістю.
Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що:
- cуд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та дійшов передчасних висновків щодо невчинення виконавцем необхідних дій, зокрема неправильно витлумачив та застосував частину восьму статті 48 Закону України «Про виконавче провадження»;
- суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що у матеріалах виконавчого провадження наявні процесуальні документи виконавця, які за своєю правовою природою і є реалізацією перевірки майнового стану боржника та вжиттям заходів примусового виконання, зокрема: постанови про відкриття виконавчого провадження, постанови про арешт коштів боржника, постанови про арешт майна боржника, а також численні запити та отримані відповіді (в тому числі щодо рахунків/майна/реєстраційних даних), виклики керівника та письмові пояснення боржника щодо причин неявки у зв`язку з фактичним отриманням виклику після дати його призначення (що унеможливлювало застосування штрафних санкцій як «за неявку»). За таких обставин твердження про «бездіяльність» виконавця суперечить самому змісту наявних у провадженні документів та фактичним діям, які здійснювалися в межах повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

Позиція прокурора.
23.03.2026 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшов Відзив на апеляційну скаргу (вх. № 09.1-20/7016/26) в якому заступник Генерального прокурора просив суд апеляційну скаргу ТОВ «Гранада-82» залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.02.2026 у справі № 910/18702/23 - без змін.
Заступник Генерального прокурора зазначає, що за змістом ч. 8 ст. 48 Закону виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.
Тобто періодичність проведення таких перевірок імперативно визначено Законом, такі перевірки мають вчинятися державним виконавцем систематично, а не на власний розсуд чи разово.
Прокурор зазначає, що за обставин цієї справи державним виконавцем відділу ДВС не забезпечено системність отримання відомостей про наявність у боржника розрахункових рахунків, транспортних засобів та іншого рухомого і нерухомого майна, а також проведення перевірки майнового стану боржника у повному обсязі, зокрема за даними балансу, органів доходів і зборів щодо наявності дебіторської заборгованості. Отже, встановивши відсутність відповідної періодичності та неповноту перевірки майнового стану боржника та невикористання державним виконавцем відділу ДВС усіх наданих законодавством повноважень з метою виконання рішення суду, господарський суд дійшов вірного висновку про передчасність прийняття ним рішення про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону.

Рух справи, заяви, клопотання, інші процесуальні дії в суді апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАРАНДА-82» від 20.02.2026 зареєстрована судом 23.02.2026 за вх. № 09.1.04.1/1079/26.
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду апеляційної скарги визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Шаратова Ю.А., суддів: Скрипки І.М., Бестаченко О.Л., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.02.2026.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.03.2026 витребувано у міста Києва копії матеріалів справи № 910/18702/23.
Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранада-82" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.02.2026 до надходження до Північного апеляційного господарського суду копій матеріалів справи № 910/18702/23.
09.03.2026 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшли копії матеріалів справи № 910/18702/23.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.03.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранада-82" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.02.2026 у справі № 910/18702/23.
Призначено до розгляду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранада-82" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.02.2026 у справі № 910/18702/23 на 16.04.2026.

Норми права які підлягають застосуванню та оцінка аргументів учасників справи.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон), виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.
Про наявність даної обставини Виконавець складає акт.
Разом із тим, згідно з положеннями статті 10 Закону заходами примусового виконання рішень є:
1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;
2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;
3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;
4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;
5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Частинами 1-4 статті 13 Закону встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.
Платіжні інструкції на примусове списання коштів або пред`явлення емітенту електронних грошей до погашення в обмін на грошові кошти надсилаються не пізніше наступного робочого дня після накладення арешту та в подальшому не пізніше наступного робочого дня з дня отримання інформації про наявність коштів/електронних грошей, що знаходяться на рахунках/електронних гаманцях.
Опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.
Відповідно до частини 1 статті 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини 2 статті 18 Закону).
При цьому, статтею 18 Закону виконавцю надано широке коло прав для реалізації покладених на нього обов`язків. Серед прав виконавця зазначено, крім іншого, право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.
Крім того, виконавець має право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 26 Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (частина 5 статті 26 Закону).
Частинами 1-6 статті 48 Закону передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця).
Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.
Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.
Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються та зараховуються на відповідні рахунки органів державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня після вилучення, про що складається акт.
На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, або на електронні гроші, що зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках та електронні гроші, що зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.
У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника.
Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.
За умовами частин 1, 2, 5 статті 52 Закону виконавець звертає стягнення на кошти/електронні гроші боржника - юридичної особи, що знаходяться у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, емітентах електронних грошей, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки/електронні гаманці виконавець отримує в податкових органах, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов`язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.
Виконавець може звернути стягнення на кошти/електронні гроші боржника - юридичної особи, що знаходяться на його рахунках/електронних гаманцях і на рахунках/електронних гаманцях, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.
У разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів в обсязі, необхідному для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним, у тому числі на майно, що обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (крім майна, вилученого з цивільного обороту, або обмежено оборотоздатного майна, майна, на яке не може бути звернено стягнення), незалежно від того, хто фактично використовує таке майно.
Відповідно до частини 1 статті 53 Закону виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб.
Згідно зі статтею 54 Закону виконавець має право звернутися за інформацією про дебіторську заборгованість боржника до податкових органів.
Податкові органи зобов`язані протягом трьох робочих днів з дня одержання відповідної вимоги виконавця надати виконавцю необхідні документи та інформацію.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо того, що в матеріалах цієї справи, № 910/18702/23, та в матеріалах виконавчого провадження № 75736675 відсутні: 
- запити державного виконавця до органів доходів і зборів з метою отримання інформації про дебіторську заборгованість боржника (частина перша статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII); 
- відсутній акт державного виконавця який б підтверджував відсутність майна у боржника, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (частина друга статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII);
- докази накладення штрафу на боржника - фізичну особу, посадових осіб, юридичну особу (частина перша статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII); 
- докази звернення до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника боржника - юридичної особи за межі України (пункт 19 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII).
Отже, з огляду на неповноту вжиття державним виконавцем всіх заходів передбачених Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, колегія суддів дійшла висновку про передчасність прийняття ним рішення про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 вказаного Закону.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Як зазначено у пункті 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Хоча п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).
Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).
Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на наведене вище, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції було повно та всебічно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, надано їм належну правову оцінку, а ухвала Господарського суду міста Києва від 10.02.2026 у справі № 910/18702/23/24 відповідає нормам процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для її скасування чи зміни в межах доводів та вимог апеляційних скарг не вбачається. А тому у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.
Керуючись статтями 74, 129, 269, 270, 276, 277, 281 - 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранада-82" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.02.2026 у справі № 910/18702/23 - залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.02.2026 у справі № 910/18702/23 - залишити без змін.
3. Справу (матеріали скарги) повернути до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені статтями 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 28.04.2026 

Головуючий суддя Ю.А. Шаратов 

Судді О.Л. Бестаченко

І.М. Скрипка