Справа № 192/2129/25 
Провадження № 2-о/192/15/26 
РІШЕННЯ
Іменем України

11 травня 2026 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області в складі 

головуючого - судді Щербини Н. О.,
за участю секретаря судового засідання - Чернишкіної А. В., 
представника заявниці – адвоката Карабут М. В. в режимі відеоконференції,
представника Міністерства оборони України – Зінченка С. О. в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Солоне Дніпровського (Солонянського) району Дніпропетровської області в порядку окремого провадження заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, ОСОБА_6 про встановлення факту, 
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду, з урахуванням уточненої заяви від 08 квітня 2026 року, з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме про встановлення факту проживання з ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровськ однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період з 01 січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
На обґрунтування заяви посилається на те, що з січня 2001 року проживала однією сім`єю з ОСОБА_7 , вели спільне господарство, проте не перебували у зареєстрованому шлюбі, а з 22 квітня 2022 року ОСОБА_7 був мобілізований до лав ЗСУ та 27 травня 2022 року зник безвісті під час ведення бойових дій. Тому заявниця просить вставити факт спільного проживання з ОСОБА_7 для реалізації своїх прав на підставі Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а також для встановлення опіки над майном ОСОБА_7 . 
У судовому засіданні заявниця та її представник – адвокат Карабут М. В. заяву підтримали та пояснили, що заявниця мешкала разом з ОСОБА_7 в період з січня 2004 року до моменту його зникнення безвісті. У зареєстрованому шлюбі не перебували, але характер їх спільного проживання носив саме шлюбний, сімейний. 
Представник Міністерства оборони України - Зінченко С. О. не заперечував проти задоволення заяви, посилаючись на те, що Міністерство оброни не здійснює виплати у випадку коли військовослужбовець є зниклим безвісті. В такому випадку виплати здійснюються саме військовою частиною. 
Представник військової частини НОМЕР_1 , який був належним чином повідомлений про час та місце розгону справи - до суду не з`явився, причини неявки не повідомив. 
Заінтересована особа - ОСОБА_2 в якості свідка пояснив суду, що заявниця є його матір`ю, а ОСОБА_7 є його біологічним батьком, проте відомості про батька записані згідно ст. 135 Сімейного кодексу України. Весь час батьки жили разом однією сім`єю, вели спільний побут та мали спільний бюджет, також мали невелике господарство. Батька мобілізували в квітні 2022 року, а в травні він вже зник безвісті. Спілкування з батьком велося лише телефонним зв`язком, оскільки батько не мав сенсорного телефону, тому немає навіть переписки з ним. 
Заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до суду не з`явилися. Причини неявки не повідомили. 
Заінтересована особа - ОСОБА_6 в якості свідка пояснила суду, що є рідною сестрою ОСОБА_7 та їй відомо про те, що брат проживав однією сім`єю із заявницею. Мають спільну дитину. Проти задоволення заяви не заперечувала. 
Вислухавши пояснення заявниці, представника заявниці, свідків, представника заінтересованої особи, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню у зв`язку з наступним. 
Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України - суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.
Стаття 3 Сімейного кодексу України визначає, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Права члена сім`ї має одинока особа. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Конституційним Судом України у рішенні від 03 червня 1999 року, № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, участі у витратах на утримання житла, його ремонт. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.
Згідно із частинами 1, 2 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.
Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків.
Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню, а при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.
Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.
Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.
За змістом ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і учасників справ, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 1, 2 ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд суд зобов`язаний сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази.
З досліджених судом доказів встановлено, що заявниця на час спільного проживання з ОСОБА_7 з січня 2004 року по 27 травня 2022 року у зареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком не перебувала, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 25 вересня 2025 року (а.с.121- 123, т. 1). 
Також судом встановлено, що шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було розірвано 18 вересня 2001 року (а.с.119, т.1), а ОСОБА_7 є батьком ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які були залучені до участі у справи в якості заінтересованих осіб та докази про спростування факту спільного проживання заявниці з ОСОБА_7 , а також докази про наявність спору про право, суду не надали. 
Таким чином судом встановлено, що заявниця та ОСОБА_7 на час спільного проживання у зареєстрованому шлюбі з іншими особами не перебували. 
Згідно сповіщення військової частини НОМЕР_1 від 13 червня 2022 року № 59 (а.с.35, т.1), ОСОБА_7 27 травня 2022 року перебував на позиції в Луганській області та потрапив під артилерійський обстріл противника і був зниклим безвісті внаслідок ведення воєнних дій. 
Згідно відповіді Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 25 вересня 2026 року, запису про смерть ОСОБА_7 в реєстрі актів цивільного стану не виявлено (а.с.119-120, т.1). 
Під час розгляду справи судом встановлено, що факт спільного проживання заявниці з ОСОБА_7 однією сім`єю як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу підтверджується дослідженими письмовими доказами у їх сукупності а саме: довідкою про склад сім`ї, документами на технічне устаткування, яким обладнаний будинок, які виписані на ім`я ОСОБА_7 та перебувають у володінні заявниці, спільною адресою реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 (а.с.10, 20), де ОСОБА_7 був зареєстрований з 08 лютого 2002 року, спільними фото, на яких свідки впізнали заявницю та ОСОБА_7 .
Також з копії про народження ОСОБА_2 встановлено, що останній народився ІНФОРМАЦІЯ_3 та його матір`ю є заявниця, а батьком записаний ОСОБА_2 (а.с.22). Відомості про батька записані на підставі ст. 135 Сімейного кодексу України. Суд вважає, що факт народження ОСОБА_2 в 2004 році та його пояснення в якості свідка про спільне проживання батьків підтверджують факт проживання заявниці з ОСОБА_7 , хоча і не є встановленим судом преюдиціальними фактом його батьківства по відношенню до ОСОБА_2 . 
Заявниці посилалася на те, що стала проживати з ОСОБА_7 з 2001 року, а з 2002 року останній був зареєстрований за однією адресою з заявницею. 
Згідно з п. 1 Розділу VII Прикінцевих положень Сімейного кодексу України, цей Кодекс набирає чинності разом з набранням чинності ЦК України, тобто з 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які вже існували на цю дату, норми Сімейного кодексу України застосовуються лише в частині тих прав і обов`язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права та обов`язки визначаються на підставах, передбачених СК України. Таким чином, факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу набув юридичного значення після набрання чинності Сімейного кодексу України та ЦК України з 01 січня 2004 року. Кодекс про шлюб та сім`ю УРСР не передбачав юридичних наслідків для чоловіка та жінки, які проживала разом без реєстрації шлюбу. 
Отже, факт проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без шлюбу може бути встановлено судом лише з 01 січня 2004 року.
Частиною 4 ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать , зокрема, жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили.
Крім того, відповідно до ст. 44 ЦК України, за заявою заінтересованої особи або органу опіки та піклування нотаріус вживає заходів для встановлення опіки над майном особи, зниклої безвісти за особливих обставин, до ухвалення судом рішення про визнання такої особи безвісно відсутньою.
З досліджених доказів судом встановлено, що ОСОБА_7 є власником нерухомого майна над яким може бути встановлена опіка. 
Отже, встановлення цього факту необхідно заявниці для реалізації прав, передбачених вказаним законом, що не пов`язано з вирішенням майнового спору. Доказів на спростування доводів заявниці суду не надано.
Законом не визначено іншого порядку встановлення цього факту, а тому суд вбачає, що доводи заявниці знайшли своє підтвердження в суді, а доведеність факту проживання заявниці однією сім`єю, як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу у період з 01 січня 2004 рок, тобто після набрання чинності Сімейного кодексу України та ЦК України по 27 травня 2022 року, тобто по день коли ОСОБА_7 зник безвісті - підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 15, 76, 81, 89, 247, 293, 315, 319, 354-355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:
Заяву ОСОБА_1  ( АДРЕСА_2 , РНОКПП – НОМЕР_2 ), заінтересовані особи: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП – НОМЕР_3 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_3 ), військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 , код в ЄДРЮОФОПГФ - НОМЕР_4 ), Міністерство оборони України (03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, буд. 6, код в ЄДРЮОФОПГФ – 00034022), ОСОБА_6 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП – НОМЕР_5 ) про встановлення факту – задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Дніпропетровськ з ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровськ однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період з 01 січня 2004 року по 27 травня 2022 року. 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складене 22 травня 2026 року. 

Суддя Н. О. Щербина