Справа № 145/351/26
Провадження №2/145/577/2026
Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2026 селище Тиврів

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі: головуючого судді Патраманського І. І. ,
за участю: секретаря судового засідання Коржан Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи цивільну справу за позовом 

Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНТРАСТ УКРАЇНА"", місце знаходження: вулиця Набережно-Корчуватська, буд. 27, прим. 2, місто Київ, ЄДРПОУ 44559822,

в особі представника позивача - адвоката Столітнього Михайла Миколайовича,

до 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

04.03.2026 до Тиврівського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНТРАСТ УКРАЇНА"" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що 14.10.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено електронний Договір № 4734825 про надання коштів на умовах споживчого кредиту в сумі 3500 грн на строк 360 днів: з 14.06.2024 по 09.06.2025. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів.
ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 3500 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_2 відповідача ОСОБА_1 . 
Однак відповідач не виконав умов кредитного договору, не сплатив кредит та проценти за користування ним у розмірі та порядку, визначеному договором.
31.03.2025 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНТРАСТ УКРАЇНА" та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» було укладено Договір факторингу №31/03/2025, відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступає шляхом продажу ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНТРАСТ УКРАЇНА" належні ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», а ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНТРАСТ УКРАЇНА" приймає права вимоги до боржників, відповідно до Додатку до Договору, що є його невід`ємною частиною.

До позивача відповідно до укладеного Договору факторингу від 31.03.2025 №31/03/2025 перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором № 4734825 від 14.06.2024, загальна сума заборгованості за яким склала 18897,38 грн, з яких заборгованість з тіла кредиту - 3499,98 грн, заборгованість за процентами – 13647,4 грн, штрафні санкції - 1750 грн.
Станом на дату укладання Договору факторингу від 31.03.2025 №31/03/2025, строк дії Договору № 4734825 від 14.06.2024 не закінчився. А тому, в межах строку дії договору, укладеного між Первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» у період з 01.04.2025 по 09.06.2025 (70 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 3675 грн (розрахунок: 3499,98 грн * 1,5% = 52,5 грн * 70 календарних днів = 3675 грн).
У даному випадку проценти нараховано у межах погодженого строку надання кредиту, зазначеному в п. 1.3. Договору № 4734825 від 14.06.2024, а тому заборгованість з нарахованих процентів за користування грошовими коштами підлягає стягненню з Відповідача у сумі 17322,4 грн (нараховані проценти первісним кредитором у сумі 13647,4 грн, проценти нараховані ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» у сумі 3675 грн.)
Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором № 4734825 від 14.06.2024 в розмірі 22572,38 грн, з яких сума кредиту 3499,98 грн, сума процентів за користування кредитом 13647,4 грн., нараховані позивачем проценти за 70 календарних днів - 3675 грн, штрафні санкції - 1750 грн, а також судовий збір в сумі 2662 гривні 40 копійок та витрати на правову допомогу в сумі 10 000 гривень.

Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 11.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами заяв по суті справи.
Копію ухвали про відкриття провадження 12.03.2026 направлено ОСОБА_1 на адресу реєстрації рекомендованим листом з повідомленням про вручення, 24.03.2026 рекомендоване повідомлення повернулось на адресу суду із довідкою про причини повернення, у якій зазначено, що адресат відсутній за вказаною адресою (а.с.106).
Відповідно до ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Згідно з ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. 
Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають електронного кабінету, за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає, не перебуває або не знаходиться.
Частиною 10 ст. 130 ЦПК України передбачено, що якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом. 
Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Клопотань про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Відповідач відзиву на позовну заяву до суду не подав. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про вирішення спору за наявними у справі матеріалами.

Фактичні обставини справи, встановлені судом на підставі досліджених доказів, які містяться в матеріалах справи.
14.06.2024 між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та ОСОБА_1 укладено договір № 4734825 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (а.с.73-83).
Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронний підпис) - 16448.
У матеріалах справи міститься паспорт споживчого кредиту (а.с.85-87), який підписаний в той же день, що й договір, і тим самим шляхом.
Відповідно до умов договору товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором (п.1.2).
Згідно з п. 2.1 договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на банківський рахунок клієнта, за реквізитами платіжної карти № НОМЕР_3 .
Сума кредиту (його частина) перераховується товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення цього договору (п.2.2).
Відповідно до умов договору товариство надало відповідачу кредит в розмірі 3500 грн (п.1.2), строк кредиту 360 днів (п.1.3), тип процентної ставки - фіксована (п. 1.4). Стандартна процентна ставка становить 1,5% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 договору (п. 1.4.1).
Позивач взяті на себе зобов`язання виконав, надавши ОСОБА_1 кредит, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача, що стверджується листом ТОВ "ПЕЙТЕК" №20250401-425 від 01.04.2025, відповідно до якого на підставі договору про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку № НОМЕР_4 від 03.01.2024 було успішно перераховано кошти на платіжну карту клієнта від ТОВ ЛІНЕУРА УКРАЇНА» 14.06.2024 на суму 3500 грн (а.с.67), та витребуваною судом з АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" за №БТ/Е-10006 від 26.03.2026 інформацією, відповідно до якої на ім`я ОСОБА_1 банком була емітована платіжна картка № НОМЕР_3 , на яку 14.06.2024 був зарахований платіж у сумі 3500 грн. (а.с.108).
Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку із чим заборгованість за кредитним договором №4734825 від 14.06.2024 станом на 31.03.2025 склала 18897,38 грн, з яких заборгованість з тіла кредиту - 3499,98 грн, заборгованість за процентами – 13647,4 грн, штрафні санкції - 1750 грн, що стверджується розрахунком заборгованості, здійсненим ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" (а.с.90-94)
31.03.2025 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» укладено Договір факторингу № 31-1/03/2025, відповідно до якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором № 4734825 від 14.06.2024, за яким загальна сума заборгованості склала 18897,38 грн (а.с.54-63).

Відповідно до умов Договору № 4734825 строк кредиту - 360 днів: з 14.06.2024 по 09.06.2025.
Станом на дату укладання Договору факторингу від 31.03.2025 №31/03/2025, строк дії Договору № 4734825 від 14.06.2024 не закінчився, а тому, в межах строку дії договору, укладеного між Первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» з дати факторингу 01.04.2025 донараховано відсотки (за 70 календарних днів) у розмірі 3675 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором № 4734825 від 14.06.2024, здійсненим ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ»» (а.с.95).
Відповідно до наданих ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» розрахунків заборгованості за договором №4734825 від 14.06.2024, здійснених у межах строку кредитування, загальна сума становить 22572,38 грн, з яких сума кредиту 3499,98 грн, сума процентів за користування кредитом 13647,4 грн, штрафні санкції - 1750 грн, нараховані позивачем проценти за 70 календарних днів - 3675 грн (3499,98 грн * 1,5% = 52,5 грн * 70 календарних днів)  (а.с.90-94, 95).

Дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.
За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до положень ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Статтею 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір- це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Договір є правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
Згідно ст. 1046 за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно із ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Згідно із ч. 2 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково - касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування" у договорі про споживчий кредит зазначаються, зокрема, тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; загальний розмір наданого кредиту; порядок та умови надання кредиту; строк, на який надається кредит; процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, власних комісій та інших платежів (за наявності) тощо.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Статтею 525 ЦК України, передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Відповідно до положень ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що між первісним кредитором, правонаступником якого є позивач, та відповідачем було укладено кредитний договір, який відповідає вимогам цивільного законодавства, що висуваються до договорів такого типу, на виконання умов укладеного договору кредитодавцем здійснено перерахування коштів на рахунок позичальника. Таким чином, кредитний договір є укладеним. Первісним кредитодавцем виконано свої зобов`язання за умовами кредитного договору, натомість відповідач свої зобов`язання за умовами договору в повному обсязі не виконав, лише частково сплативши платежі за умовами договору. Враховуючи викладене, ТОВ «Лінеура Україна» відступило права вимоги за кредитним договором, укладеним з відповідачем, ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНТРАСТ УКРАЇНА"" відповідно до укладеного договору факторингу. Укладений договір факторингу відповідає вимогам цивільного законодавства. Таким чином, ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНТРАСТ УКРАЇНА"" є новим кредитором по відношенню до боржника ОСОБА_1 за укладеним 14.06.2024 між ТОВ "ЛІНЕУРА" та ОСОБА_1 кредитним договором № 4734825.
Суд погоджується із наданим позивачем розрахунком заборгованості, оскільки він відповідає умовам укладеного кредитного договору, нарахування процентів здійснено в межах строку дії договору, який в свою чергу відповідає вимогам законодавства, яке регулює відносини споживчого кредитування в Україні.
Водночас, щодо стягнення з відповідача на користь позивача штрафних санкцій у сумі 1750 грн, суд звертає увагу на те, що відповідно до пункту 18 Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України, які чинні, як на день укладення кредитного договору між ТОВ "Лінеура" та  ОСОБА_1 , тобто станом на 14.06.2024, так і на час подання позовної заяви та ухвалення цього рішення, в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, штраф, нарахований позивачем, підлягає списанню кредитодавцем.
Таким чином, встановивши всі фактичні обставини справи, дослідивши кожний доказ з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, та сукупність доказів з точки зору їх достатності, надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №4734825 від 14.06.2024 в сумі 20822,38 грн, з яких сума кредиту - 3499,98 грн, сума процентів за користування кредитом - 13647,4 грн, нараховані позивачем проценти за 70 календарних днів - 3675 грн. У задоволенні позовних вимог щодо стягнення штрафних санкцій слід відмовити.

Розподіл судових витрат.
У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача витрати на сплату судового збору в розмірі 2662,40 грн, сплату якого підтверджено платіжною інструкцією від 25.02.2026 №1273 (а.с.14), та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 гривень, розмір яких підтверджується договором про надання правової допомоги від 10.12.2024 №10/12/-2024 (а.с. 15-17), заявкою №15389 на виконання доручення до Договору №10/12/-2024 від 28.01.2026 (а.с.69-70) та актом прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 26.02.2026 (а.с. 96).
Частиною 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною другою статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною другою статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно із ч. 3ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Верховний Суд у своїх постановах від 08.09.2021 у справі № 206/6537/19, від 06.10.2022 у справі № 824/294/21 сформував правову позицію, за якою попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності.
Верховний Суд за результатами розгляду справи №200/14113/18-а ухвалив постанову від 26.06.2019, в якій сформував правову позицію, згідно з якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 (справа № 922/1964/21) зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.
Європейським судом з прав людини від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04, зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
Згідно з висновком, сформованим Європейським судом з прав людини у рішенні у справі «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia), від 28.11.2002, відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і які були дійсно необхідними.
Як вбачається із поданих на підтвердження надання правничої допомоги документів, до переліку послуг включено підготовку декількох позицій тривалістю 1 година та вартістю 840 грн; письмова юридична консультація із складанням письмового консультаційного висновку тривалістю 1 година вартістю 840 грн; складання та оформлення інших документів (крім процесуальних) (витяги з реєстру боржників, опис до поштового відправлення, рахунок на оплату послуг адвоката, акт прийому-передачі виконаних робіт) тривалістю 1 година вартістю 840 грн; складання та оформлення процесуальних документів (відповідь на відзив, письмові пояснення, заяви (клопотання), клопотання про витребування доказів тощо) тривалістю 2 години вартістю 1640 грн; представництво інтересів клієнта в суді, у тому числі участь в судових засіданнях тривалістю 2 години вартістю 1640 грн.
Суд зауважує, що доказів необхідності та реальності наданих послуг у виді підготовки декількох позицій тривалістю 1 година та вартістю 840 грн; письмової юридичної консультації із складанням письмового консультаційного висновку тривалістю 1 година вартістю 840 грн матеріали справи не містять, а тому суд не вбачає необхідності стягнення вартості вказаних послуг з відповідача. 
Крім цього, суд не вбачає підстав стягнення з відповідача послуги складання та оформлення інших документів (крім процесуальних) (витяги з реєстру боржників, опис до поштового відправлення, рахунок на оплату послуг адвоката, акт прийому-передачі виконаних робіт) тривалістю 1 година вартістю 840 грн, оскільки матеріали справи не містять витягів з реєстру боржників, а оформлення рахунку на оплату послуг адвоката, акту прийому-передачі виконаних робіт належить до взаємовідносин адвоката та клієнта. В межах цієї справи складено лише опис до поштового відправлення, час на складання якого суд вважає обґрунтованим 0,25 год вартістю 205 грн. 
Щодо представництва інтересів клієнта в суді, у тому числі участь в судових засіданнях тривалістю 2 години вартістю 1640 грн, то дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, що не передбачає участі адвоката в судових засіданнях, а тому включення даної послуги до відшкодування є необґрунтованим. 
Щодо наданої адвокатом послуги із складання та оформлення процесуальних документів (відповідь на відзив, письмові пояснення, заяви (клопотання), клопотання про витребування доказів тощо) тривалістю 2 години вартістю 1640 грн, то суд зауважує, що відповідь на відзив, письмові пояснення представником позивача не складались, оскільки відповідач будь-яких заяв по суті справи до суду не подавав. Адвокатом в межах цієї справи подано лише 1 клопотання про витребування доказів, час на складання якого суд вважає обґрунтованим 0,5 год вартістю 410 грн. 
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заявлена сума відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 10000 грн, яка складає більше 50 % від ціни позову та більше 200 % від отриманого відповідачкою кредиту, не відповідає критерію реальності, обґрунтованості, пропорційності та розумності їхнього розміру. Заявлений розмір витрат не є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), із реальним часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг).
За наведених обставин суд, дослідивши матеріали даної справи, вважає, що заявлені позивачем до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн підлягають зменшенню до 4855 грн. Саме така сума, на переконання суду, є співмірною до обставин цієї справи, відповідає критеріям реальності, розумності та пропорційності, та підлягає розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Враховуючи висновок суду про часткове задоволення позовних вимог в розмірі 92,25% від заявлених позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пропорційно розміру задоволених позовних вимог витрати на сплату судового збору в розмірі 2456,06 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4478,74 грн.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 3, 5, 10, 12, 13, 76-81, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, - 

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю"ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНТРАСТ УКРАЇНА"" до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНТРАСТ УКРАЇНА"" заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4734825 від 14.06.2024 у розмірі 20822 (двадцять тисяч вісімсот двадцять дві) гривні 38 копійок.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНТРАСТ УКРАЇНА"" судові витрати на сплату судового збору в сумі 2456 (дві тисячі чотириста п`ятдесят шість) гривень 06 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНТРАСТ УКРАЇНА"" правничу допомогу в розмірі 4478 (чотири тисячі чотириста сімдесят вісім) гривень 74 копійки.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі.
Учасник справи, якому повне судове рішення не буде вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення буде подано протягом 30 днів з дня отримання повної копії судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Повний текст судового рішення складено 29 травня 2026 року.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):
Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНТРАСТ УКРАЇНА"", місце знаходження: вулиця Набережно-Корчуватська, буд. 27, прим. 2, місто Київ, ЄДРПОУ 44559822,
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя         Патраманський І. І.