УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №296/4128/21 Головуючий у 1-й інст. Адамович О.Й. 
Категорія 21 Доповідач Григорусь Н. Й. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2026 року м. Житомир
Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Григорусь Н.Й.,
суддів Галацевич О.М., Панкеєвої В.А.
з участю секретаря 
судового засідання Кучер А.Ю., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Житомирі цивільну справу № 296/4128/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи – ОСОБА_3 , Житомирська міська рада та ОСОБА_4 , правонаступником якого є ОСОБА_1 , про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 – адвоката Хільчевського Сергія Олександровича
на заочне рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 19 лютого 2025 року, ухвалене під головуванням судді Адамовича О.Й. у м. Житомирі,
в с т а н о в и в:
В квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із названим позовом, в остаточному варіанті якого просила зобов`язати ОСОБА_2 не чинити та усунути перешкоди їй ( ОСОБА_1 ) у користуванні земельною ділянкою та прибудинковою територією багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 шляхом демонтажу огорожі № 6 (огорожа із металевої сітки в металевих стовпах, стовпи заглиблені в землю), довжиною 21,86 м, яка проходить по точках: 30-31-32-33-34-35-36-37-38-39-40-41 зі сторонами: 1,45 м - 1,92 м 1,32 м 2,55 м 2,62 м 2,55 м 2,76 м 2,52 м 0,22 м 1,51 м 2,44 м, конфігурація якої наведена на рисунку № 7 та координати якої наведені у таблиці № 8 та огорожі № 9 (огорожа із металевої сітки в металевих стовпах, стовпи заглиблені в землю) довжиною 27,92 м, яка походить по точках: 52-53-54-55-56-47-57-58-59-60-61-62-48 зі сторонами: 3,38 м 1,88 м 1,89 м 0,24 м 0,81 м 1,86 м 1,23 м 1,22 м 4,93 м 4,76 м 3,21 м 2,51 м, конфігурація якої наведена на рисунку № 7 та координати якої наведені у таблиці № 11 згідно висновку судового експерта Свістунова І.С. за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 21 липня 2022 № 459/07-2022, що знаходяться на території будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , для забезпечення безперешкодного доступу ОСОБА_1 до земельної ділянки, якою вона користується та до належної їй квартири АДРЕСА_2 у вказаному житловому будинку для належного обслуговування стіни житлового будинку, а саме для догляду за квартирою та здійснення поточного ремонту, за рахунок ОСОБА_2 .
Позов мотивовано тим, що вона, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є співвласниками квартири АДРЕСА_3 . У користуванні співвласників цього будинку перебуває земельна ділянка фактичною площею 0,2367 га, тобто прибудинкова територія, яка необхідна всім співвласникам будинку для задоволення житлових, соціальних і побутових потреб.
Раніше за життя її матері ОСОБА_5 , між останньою та іншими співвласниками існував розподіл земельної ділянки за згодою землекористувачів, згідно якого за ОСОБА_5 було закріплено 663 кв.м.
На сьогоднішній день відповідач ОСОБА_2 , яка є власницею квартири АДРЕСА_4 , чинить суттєві перешкоди у користуванні земельною ділянкою (прибудинковою територією), оскільки незаконно, без згоди інших співвласників, за відсутності будь-яких правовстановлюючих документів, встановила металеві паркани, чим перегородила і зробила неможливим доступ до дверей у належну їй квартиру та доступ до стіни будинку, який їй необхідний для здійснення ремонту та поліпшення житлових умов.
Зазначає, що неодноразово зверталася до відповідних інстанцій про проведення перевірок з питань дотримання ОСОБА_2 вимог земельного законодавства та вжиття усіх заходів, необхідних для усунення зазначених перешкод, однак відповідач продовжує чинити перешкоди у користуванні земельною ділянкою. Вирішити по добросусідські питання користування прибудинковою територією не вдається, тому змушена звернутись з даним позовом до суду.
Заочним рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 19 лютого 2025 року позов задоволено частково.
ОСОБА_2 зобов`язано не чинити та усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні прибудинковою територією багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 шляхом демонтажу, за рахунок ОСОБА_2 :
- Огорожі № 6 (огорожа із металевої сітки в металевих стовпах, які заглиблені в землю) довжиною 21,86 м, яка проходить по точках: 30-31-32-33-34-35-36-37-38-39-40-41 зі сторонами: 1,45 м - 1,92 м 1,32 м 2,55 м 2,62 м 2,55 м 2,76 м 2,52 м 0,22 м 1,51 м 2,44 м, конфігурація якої наведена на рисунку № 7 та координати якої наведені у таблиці № 8 висновку судового експерта Свістунова Ігоря Сергійовича за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи № 459/07-2022 від 21 липня 2022 року і знаходиться на території будинковолодіння АДРЕСА_1 , а саме від точки 35 до точки 37, загальною відстанню 5,31м (координати: Х (5559431,871; 5559434,374; 5559437,124 відповідно по точках 35, 36, 37); координати Y (3241289,436; 3241289,904; 3241290,159 відповідно по точках 35, 36, 37);
- Огорожі № 9 (огорожа із металевої сітки в металевих стовпах, які заглиблені в землю) довжиною 27,92 м, яка походить по точках: 52-53-54-55-56-47-57-58-59-60-61-62-48 зі сторонами: 3,38 м 1,88 м 1,89 м 0,24 м 0,81 м 1,86 м 1,23 м 1,22 м 4,93 м 4,76 м 3,21 м 2,51 м, конфігурація якої наведена на рисунку № 7 та координати якої наведені у таблиці № 11 висновку судового експерта Свістунова Ігоря Сергійовича за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи № 459/07-2022 від 21 липня 2022 року і знаходиться на території будинковолодіння АДРЕСА_1 , а саме від точки 52 до точки 47, загальною відстанню 8,2м (координати: Х (5559422,075; 5559425,085; 5559426,593; 5559428,305; 5559428,381; 5559429,185 відповідно по точках 52, 53, 54, 55, 56, 47); координати Y (3241304,850; 3241306,398; 3241307,527; 3241308,327; 3241308,100; 3241308,142 відповідно по точках 52, 53, 54, 55, 56, 47).
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплати судового збору у розмірі 908 грн.
Додатковим рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 09.06.2025 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 8 305 грн судових витрат на проведення судової земельно-технічної експертизи та 9 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 – адвокат Хільчевський С.О., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою відмовити у повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ОСОБА_2 не була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, оскільки починаючи з 2020 року постійно проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_5 та здійснює догляд за своєю матір`ю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 не могла брати участь особисто, чи через представника в судовому засіданні, то не мала можливості скористатися правами, що надані їй відповідно до ст. 43 ЦПК України.
Зазначає, що долучена до матеріалів справи Угода про порядок використання і розпорядження земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1 від 12.05.2004 року не є належним доказом встановлення порядку користування та розпорядження майном, оскільки не містить підписів усіх співвласників багатоквартирного будинку, зокрема і ОСОБА_7 , у якої ОСОБА_2 придбала квартиру АДРЕСА_4 .
На даний час співвласниками будинку АДРЕСА_1 є:
квартира АДРЕСА_4 ОСОБА_2 
квартира АДРЕСА_6 ОСОБА_8 
квартира АДРЕСА_2 ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 
квартира АДРЕСА_5 ОСОБА_9 
квартира АДРЕСА_7 ОСОБА_10 
квартира АДРЕСА_8 ОСОБА_11 , проте вказані особи не залучені до участі у справі, хоча встановлені у судовому рішенні обставини можуть впливати на права інших співвласників будинку, які є користувачами спірної земельної ділянки.
Зауважує, що на підтвердження позовних вимог позивачем не подано жодних доказів, що підтверджують будівництво огорожі саме ОСОБА_2 , а попередній власник квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_12 до неї не зверталась з приводу усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та неможливості доступу для обслуговування стіни будинку, а тому вважає, що огорожі були погоджені з усіма співвласниками до моменту набуття права власності позивачем, а доступ до стіни квартири позивача обмежений внаслідок захаращеності.
На думку скаржника, покладений в основу рішення висновок експерта є суперечливим, оскільки порушення прав позивача експерт пов`язує із недотриманням пункту 6.1.41 ДБН Б.22-12:2019 при встановленні огорожі, при цьому з проведених замірів вбачається дотримання цього пункту ДБН. 
Таким чином позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення огорожі є необґрунтованими, а висновок суду викладений в рішенні про задоволення цих вимог ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права та не повному дослідженні матеріалів справи.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 – адвокат Ясинецька-Писаревська Н.М., посилаючись на законність і обґрунтованість судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. 
В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та її представник – адвокат Хілчевський С.О. апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити у повному обсязі.
Представник позивача – адвокат Ясинецька-Писаревська Н.М. в судовому засіданні апеляційну скаргу вважала безпідставною та в її задоволенні просила відмовити.
Належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи інші учасники в судове засідання не з`явились, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у їх відсутність.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.
Судом встановлено та підтверджуються матеріалами справи такі фактичні обставини.
За адресою: АДРЕСА_1 розташований одноповерховий багатоквартирний (7 квартир) житловий будинок АДРЕСА_1 , співвласниками якого є:
ОСОБА_2 - квартира АДРЕСА_4 (т. 1 а.с. 11);
ОСОБА_8 – квартира АДРЕСА_6 (т. 1 а.с. 190);
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 – квартира АДРЕСА_2 (т. 1 а.с. 12-14);
ОСОБА_13 – квартира АДРЕСА_5 (т. 1 а.с. 204);
ОСОБА_14 – квартира АДРЕСА_9 (т. 1 а.с. 138);
ОСОБА_10 – квартира АДРЕСА_7 (т. 1 а.с. 150);
ОСОБА_11 – квартира АДРЕСА_8 (т .1 а.с. 172).
У спільному користуванні співвласників вказаного будинку перебуває земельна ділянка як прибудинкова територія, фактична площа якої відповідно до даних БТІ становить 2 180 кв.м (т. 1 а.с. 42, 155).
12 травня 2004 року між співвласниками названого будинку була укладена Угода про порядок використання і розпорядження земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , в якій фактичний розмір всієї земельної ділянки зазначений – 0,2367 га, і яка підписана трьома із семи співвласників (т. 1 а.с. 9).
Право користування земельною ділянкою, яка є прибудинковою територією багатоквартирного одноповерхового будинку, не зареєстровано у встановленому законом порядку.
ОСОБА_1 неодноразово зверталася до відповідних інстанцій про проведення перевірок з питань дотримання ОСОБА_2 вимог земельного законодавства під час використання спірною земельною ділянкою та вжиття усіх заходів, необхідних для усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, які чинить їй відповідач (т. 1 а.с. 17, 18, 19, 20, 21, 22).
Згідно копій акту № 15 від 20 листопада 2020 року та акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства № 80-ДК/110/АП/09/01/-21 від 12 лютого 2021 року, комісією з питань самоврядного контролю в галузі будівництва, використання та охорони земель у м. Житомирі 05 листопада 2020 року здійснено виїзд щодо візуального огляду земельної ділянки по АДРЕСА_1 , під час обстеження якої виявлено, що частина прибудинкової території багатоквартирного одноповерхового житлового будинку обнесена металевим парканом, який, зі слів чоловіка заявниці, споруджено власником квартири АДРЕСА_4 . Крім того, комісія встановила, що право користування земельними ділянками на прибудинковій території за обумовленою адресою не посвідчене (т. 1 а.с. 22 зворот, а.с. 27).
Приписом Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області № 80-ДК/0072Пр/03/01-21 від 12 лютого 2021 року встановлено, що на момент перевірки правовстановлюючі документи на земельну ділянку під об`єктом нерухомого майна та у відповідності до визначеної частки власності у гр. ОСОБА_2 відсутні, що свідчить про факт використання вказаної земельної ділянки без зареєстрованого права, що є порушенням ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України. Даним приписом ОСОБА_2 зобов`язано до 15 березня 2021 року усунути порушення вимог земельного законодавства шляхом реєстрації права власності (користування, оренди) на спірну земельну ділянку (т. 1 а.с. 28).
Як вбачається із відповіді Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області за № 29-6-0.41-1807/2-21 від 06 квітня 2021 року, документів які підтверджують виконання даного припису до Управління з контролю за використанням та охороною земель не надходило. За результатами перевірки від 05 квітня 2021 року припис не виконано, порушення не усунуто, на адресу ОСОБА_2 рекомендованим листом направлено повідомлення про виклик для складання протоколу та надання пояснень у зв`язку з виявленим порушенням законодавства (т.1 а.с. 29).
Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 21.07.2022 за №459/07-2022 встановлено, що на час візуально-інструментального обстеження будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , правовстановлюючі документи на земельну ділянку та огорожі відсутні. Також не виявлено межових знаків встановленого зразка.
За результатами візуально-інструментального обстеження будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 встановлено та на схемі відображено, що в межах будинковолодіння розташована огорожа із:
- металопрофілю по металевому каркасі в металевих стовпах з цоколем (огорожа №1);
- металевої сітки в металевих стовпах, стовпи заглиблені в землю (огорожа №2 та огорожа №3);
- металевої сітки в металевих стовпах, стовпи заглиблені в землю (огорожа №4 та огорожа №5;
- металевої сітки в металевих стовпах, стовпи заглиблені в землю (огорожа №6);
- дерев`яного штахетника в металевих стовпах, стовпи заглиблені в землю (огорожа7);
- металевих аеродромних листів в залізобетонних стовпах з цоколем (огорожа №8);
- металевої сітки в металевих стовпах, стовпи заглиблені в землю (огорожа 9).
Детальний опис (проміри, конфігурація, координати) наведено на рисунках №7. №8 та таблицях № 3-11 в дослідницькій частині висновку.
Відомості щодо правового статусу та право власності зазначених металевих огорож на території вказаного будинковолодіння в представлених на дослідження матеріалах відсутні.
В зв`язку із тим, що:
- не було забезпечено доступу до всієї території будинковолодіння;
- частково відсутня огорожа, яка утворює замкнутий контур ділянки, що перебуває у користуванні власників будинковолодіння;
- частина території має захаращеність у вигляді чагарників (кущів та дерев), які перешкоджають у визначенні місця розташування наявних лінійних рубежів (огорожі) за допомогою тахеометра та геодезичного GPS/GNSS, встановити площу фактичного землекористування співвласниками будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , не вбачається за можливе.
При дослідженні питання доступу співвласників квартири АДРЕСА_2 до території якою вони користуються експертом вказується, що цільове призначення території є для будівництва та обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, тому співвласникам необхідно використовувати територію за її цільовим призначенням. При цьому шляхи (маршрути), якими здійснюють доступ співвласники квартири АДРЕСА_2 до території якою вони користуються (рис№9), а саме через житловий будинок та квартиру, обмежують їх у :
- перенесенні технічного та допоміжного обладнання та приладів;
- перенесенні будівельних матеріалів;
- проведені капітального ремонту зовнішніх конструкцій квартири АДРЕСА_2 ;
- заміні конструктивних елементів житлового будинку.
За результатами проведеної судової земельно-технічної експертизи судовим експертом зроблено висновок, що у фактичному користуванні співвласників квартири АДРЕСА_2 перебуває ділянка площею 403,1 кв.м; а у ОСОБА_2 перебуває ділянка площею 256,0 кв.м.
Огорожі із металевої сітки в металевих стовпах, стовпи заглиблені в землю («Огорожа № 6» та частина « АДРЕСА_10 »), які знаходяться на території досліджуваного будинковолодіння унеможливлюють безперешкодний доступ ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та правонаступника ОСОБА_4 до їх земельної ділянки, якою вони користуються та квартири АДРЕСА_2 у житловому будинку, належного обслуговування зовнішньої стіни житлового будинку, що відповідно порушує пункт 6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій», а саме для догляду за будинками і здійснення поточного ремонту відстань до межі суміжної земельної ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни будинку слід приймати не менше ніж 1,0 м. (т. 1 а.с. 1-24).
Вирішуючи спір суд першої інстанції із посиланням на норми ст.ст. 13, 317, 391, 396 ЦК України, ст.ст. 17, 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», ст.ст. 90, 91, 103, 152, 158 Земельного кодексу України дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 .
При цьому місцевий суд виходив з того, що доступ до земельної ділянки, яка перебуває у фактичному користуванні позивача, та квартири АДРЕСА_2 у житловому будинку, а саме до зовнішніх конструкцій для належного обслуговування зовнішньої стіни житлового будинку можливий лише через прохід земельною ділянкою, що перебуває у фактичному користуванні відповідача, яка огороджена, при цьому без встановлення меж такої земельної ділянки у встановленому порядку, беручи до уваги висновок судової експертизи, що встановлені огорожі не відповідають чинним державним будівельним нормам щодо можливості обслуговувати будинок, тому вважав позовні вимоги підставними та обґрунтованими.
Разом з тим, зважаючи на те, що метою звернення з даним позовом є усунення перешкод щодо користування позивачем прибудинковою територією та забезпечення можливості обслуговувати зовнішню стіну житлового будинку, суд першої інстанції не вбачав підстав для зобов`язання відповідача демонтувати повністю огорожі №6 та №9 та правомірно вважав, що для відновлення порушених прав позивача буде достатнім лише частковий демонтаж згаданих огорож. 
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не свідчать про порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при розгляді даної справи. 
Матеріалами справи підтверджено, що судові повістки направлялись відповідачу ОСОБА_2 за офіційно зареєстрованою адресою проживання (т. 1 а.с. 37), проте повертались з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (т. 1 а.с. 39-40, 45-46, т. 2 а.с. 43-44, 55-56, 72-73, 96-97, 110-111, 135-136, 149, 154-155, 174-175), тому її виклик в судове засідання проводився через оголошення (т. 1 а.с. 60-62, 79-81, т. 2 а.с. 52-53, 91-92, 104-105, 116-117, 130-131, 143-144, 150-151, 158-159).
Про зміну свого місця проживання (перебування) ОСОБА_2 суд не повідомляла.
За таких обставин доводи представника відповідача про неналежне повідомлення ОСОБА_2 про час і місце розгляду справи, колегія суддів визнає неприйнятними.
Даний спір виник виключно між власниками квартир АДРЕСА_2 (позивач) та АДРЕСА_4 (відповідач) з приводу усунення перешкод у користуванні прибудинковою територією, при цьому не йдеться про встановлення порядку користування земельною ділянкою або ж її розподіл, тому посилання апелянта на незалучення до участі у справі інших співвласників будинку, що нібито впливає на права останніх, є надуманими.
Заперечення відповідача щодо встановлення саме нею спірного паркана та відсутність у справі відповідних доказів ким і коли він був встановлений, не мають правового значення для вирішення даного спору, оскільки беззаперечним є факт того, що право користування земельною ділянкою - прибудинковою територією житлового будинку АДРЕСА_1 , не посвідчено у встановленому законом порядку, тому встановлення паркану чи будь-яких інших споруд без згоди всіх співвласників домоволодіння є неприпустимим. Оскільки ОСОБА_2 , як власниця квартири АДРЕСА_4 , є фактичним користувачем і останнім набувачем самовільно встановленого паркану, тому вона є належним відповідачем у цьому спорі.
Верховний Суд у постанові від 01.03.2023 у справі №607/13198/21 виснував про те, що співвласники багатоквартирного будинку набувають права власності чи права користування земельною ділянкою, необхідною для обслуговування багатоквартирного будинку та задоволення їх житлових, соціальних і побутових потреб, після передачі такої ділянки у їх власність чи у постійне користування на загальних підставах у вставленому законом порядку.
Розміри та конфігурація такої земельної ділянки визначаються на підставі відповідної технічної документації із землеустрою, яка подається на затвердження уповноваженому на прийняття такого рішення органу місцевого самоврядування.
Зазначене у статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» поняття «права на земельну ділянку» варто розуміти як оформлене у встановленому законом порядку право власності чи право постійного користування. Лише після оформлення такого права розміри і конфігурація земельної ділянки вважаються встановленими.
Колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що у справі відсутні докази на підтвердження оформлення права постійного користування земельною ділянкою, на якій розташований даний багатоквартирний будинок, визначення розміру земельної ділянки на якій він розташований і належні до нього будівлі та споруди, що необхідні для обслуговування будинку та задоволення житлових, соціальних і побутових потреб співвласників квартир.
З огляду на наведене, наявна у справі Угода про порядок використання і розпорядження земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1 від 12.05.2004, яка до того ж не підписана всіма співвласниками будинку, що фактично виключає їх з числа користувачів спільної земельної ділянки, та нотаріально не посвідчена, не є належним та допустимим доказом встановлення порядку користування спірною земельною ділянкою. 
Посилання в оскаржуваному судовому рішенні та експертному висновку на цю Угоду носить лише інформативний характер, що відображає фактичне користування сторонами частиною прибудинкової території, а не юридично закріплений за ними статус землекористувачів.
Доводи апелянта щодо суперечливих висновків експерта в частині невідповідності встановлення спірного паркану нормам ДБН та створення цим перешкод позивачу у користуванні земельною ділянкою для обслуговування своєї частини будинку, колегія суддів не визнає прийнятними, оскільки даною експертизою однозначно встановлено наявність паркану, що перебуває на даний час у віданні ОСОБА_2 , і який встановлено поза згодою співвласників будинку, зокрема, позивача. Разом з тим, порядок та умови використання земельної ділянки, що знаходиться у спільному користуванні, визначаються за згодою всіх співвласників, тобто рішення щодо володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою повинні бути спільними та одностайно схваленими усіма співвласниками. 
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів апелянта та їх відображення в оскаржуваному судовому рішенні, питання обґрунтованості висновків суду першої інстанції, апеляційний суд виходить з того, що у справі, яка переглядається, було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду.
Таким чином, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку.
Доводи апеляційної скарги щодо незаконності рішення місцевого суду, наведені у скарзі, не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які ґрунтовно, повно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду, та зводяться до переоцінки доказів, незгоди апелянта з висновками щодо їх оцінки.
Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню, апеляційним судом не встановлено.
Також колегія суддів враховує, що, як неодноразово відзначав ЄСПЛ, рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (§§ 29-30 рішення від 09 грудня 1994 року у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), заява № 18390/91). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), заява № 49684/99).
Відтак, у відповідності до положень ст.375 ЦПК України колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого суду - без змін.
Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 – адвоката Хільчевського Сергія Олександровича залишити без задоволення, а заочне рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 19 лютого 2025 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Н.Й.Григорусь

Судді О.М.Галацевич

В.А.Панкеєва

Повний текст постанови складений 03 червня 2026 року.