Справа № 743/436/26 
Провадження № 2-о/743/49/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2026 року селище Ріпки

Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі: 
головуючого - судді Макаревича Я.М.,
за участі секретаря судового засідання Довбенко О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Ріпки в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, заінтересована особа: Ріпкинська селищна рада Чернігівського району Чернігівської області,
ВСТАНОВИВ:
І. Стислий виклад позиції заявника
ОСОБА_1 звернувся до Ріпкинського районного суду Чернігівської області з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа.
Обґрунтовує свої вимоги тим, що заявнику на праві спільної сумісної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим 10.08.2000 за
№ НОМЕР_1 . Під час видачі свідоцтва у написанні прізвища заявника було допущено помилку, а саме замість « ОСОБА_2 » зазначено « ОСОБА_2 », що перешкоджає заявнику належним чином володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном. 
Виправити вказану невідповідність в позасудовому порядку неможливо, що є підставою для звернення до суду із даною заявою.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі
Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 08.04.2026 прийнято заяву до розгляду, судове засідання призначене на 26.05.2026.
07.04.2026 від заявника надійшло клопотання про розгляд справи без його участі та підтримку заявлених вимог.
17.04.2026 від Ріпкинської селищної ради надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника. 
Заявник в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин
Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 10.08.2000 № 52 на праві спільної сумісної власності квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_3 та членам її сім`ї: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 .
Згідно з даними паспорта громадянина України прізвище, ім`я та по батькові заявника — ОСОБА_1 , місце народження - смт Замглай, місце реєстрації: АДРЕСА_1 . 
Також, судом встановлено, що замовником виготовлення технічної документації на об`єкт нерухомості (квартира за адресою: АДРЕСА_1 ) є ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_1 . 
ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін 
Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
За положеннями частин 1, 2 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного, позовного провадження (загального або спрощеного) та окремого провадження.
Згідно з частиною 7 статті 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до частин 1, 2 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Частинами першою, другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (стаття 293 ЦПК України).
Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:
- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;
- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;
- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);
- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2024 у справі № 560/17953/21.
Оцінивши подані докази у їх сукупності та взаємному зв`язку, суд дійшов висновку, що свідоцтво про право власності на житло від 10.08.2008 № 52, у якому прізвище заявника зазначено як « ОСОБА_2 », належить саме ОСОБА_1 , оскільки зазначені у правовстановлюючому документі дані щодо місця проживання та об`єкта нерухомого майна узгоджуються з іншими наданими суду доказами. Допущена у прізвищі розбіжність є технічною помилкою та перешкоджає заявнику у реалізації його майнових прав, а тому заява підлягає задоволенню.
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Відповідно до частин першої та шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
На підставі викладеного, керуючись статтями 11, 76, 81, 263-265, 293, 315, 318, 319 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Заяву задовольнити.
Встановити факт належності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 10.09.2000, виданого на квартиру АДРЕСА_2 на ім`я « ОСОБА_1 ».
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 26.05.2026.
Суддя          Я.М. МАКАРЕВИЧ