Справа № 143/962/25
Провадження № 22-ц/801/873/2026
Категорія: 42
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гуцол М. П.
Доповідач:Копаничук С. Г.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2026 року	Справа № 143/962/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого: Копаничук С.Г. (суддя - доповідач),
суддів: Голоти Л.О., Рибчинського В.П.,
позивач: ТОВ «ФК «Віва Капітал»
відповідач : ОСОБА_1 ,
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Погребищенського районного суду від 20.01.2026 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК "Віва Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
встановив:
У жовтні 2025 року ТОВ «ФК «Віва Капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вказало, що 15.11.2024 року між ТОВ «ФК «Віва Капітал» та ОСОБА_1 у електронному вигляді було укладено публічний договір про надання грошових коштів у кредит продукту «Флеш» №1432048438062 від 15.11.2024 року, шляхом підписання нею цього договору через введення ОСОБА_1 . ОТР пароля «Q1S2W8» в особистому кабінеті. Згідно вказаного договору ТОВ «ФК «Віва Капітал» зобов`язалося надати ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 29 900 грн на умовах строковості і платності , а ОСОБА_1 зобовязалася їх повернути та сплати встановлені договором відсотки.ТОВ «ФК «Віва Капітал» свої обов`язки за вказаним договором виконало належним чином та надало ОСОБА_1 кредитні кошти на споживчі цілі у розмірі 29 900 грн на банківську карту НОМЕР_1 , зазначену ОСОБА_1 в заявці на отримання кредиту, строком на 360 днів, (до 10.11.2025 року) зі сплатою відсотків у розмірі 0,155 % в день від суми кредиту. Відповідачка свої зобов`язання за договором з повернення кредитних коштів, відсотків і обов`язкових платежів належним чином не виконувала ,в зв`язку з чим станом на 07.10.2025 року у неї виникла заборгованість в розмірі 35 793,45 грн, з яких 16 975,88 грн - заборгованість з тіла кредиту , 3 867,57 грн - заборгованість з відсотків, 14 950 грн - заборгованість з штрафу.
Посилаючись на те, що відповідачкою порушені умови договору і на час звернення до суду відповідачкою кошти не повернуті ,позивач просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його користь вищезазначену заборгованість.
Рішенням Погребищенського районного суду від 20.01.2026 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Віва Капітал» заборгованість за договором №1432048438062 у розмірі 20 843,45 грн та судові витрати у розмірі 1410,56 грн судового збору та 2000 грн витрат на правничу допомогу.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вищезазначене рішення в частині стягнення з неї заборгованості і судових витрат скасувати через порушення судом норм матеріального та процесуального права і ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні цих вимог відмовити , а в іншій частині - рішення залишити без змін. Вказала, що суд не врахував відсутність в матеріалах справи первинної документації, а саме виписки з особового банківського рахунку ОСОБА_1 , оскільки розрахунок заборгованості та довідка про розмір простроченої заборгованості надані ТОВ «ФК «Віва Капітал» не є доказами існування заборгованості за кредитним договором.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що остання задоволенню не підлягає , виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції вищевказаним вимогам закону відповідає, з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що між ТОВ «ФК «Віва Капітал» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання грошових коштів у кредит продукту «ФЛЕШ» №1432048438062, відповідно якого ОСОБА_1 було надано в кредит грошові кошти в сумі 29 900 грн на строк 360 днів (дата повернення кредиту 10.11.2025), зі сплатою відсотків у розмірі 0,155 % в день від суми кредиту та 56,58% річних, а відповідачка зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування ним у відповідності до умов договору (а.с. 6, на звороті- 15).
ТОВ «ФК «Віва Капітал» свої зобов`язання виконало, перерахувавши ОСОБА_1 грошові кошти, що підтверджується повідомленням ТОВ «ФК «Контрактовий дім» №7/15280 від 12.09.2025 (а.с. 18) та довідкою ТОВ «ФК «Віва Капітал» про ідентифікацію ОСОБА_1 (а.с. 19, на звороті).
Встановлений рішенням Погребищенського районного суду від 20.01.2026 року факт укладення відповідачкою договору про надання грошових коштів у кредит №1432048438062 відповідачем не оскаржується, а тому відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України апеляційним судом не обговорюється.
ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконувала, порушивши умови кредитного договору, в результаті чого позивач їй нарахував заборгованість за договором у розмірі 35 793,45 грн, з яких: заборгованість за кредитом – 16 975,88 грн; заборгованість за відсотками – 3 867,57 грн, заборгованість за штрафом – 14 950 грн (копія розрахунку за кредитним договором №1432048438062 від 15.11.2024 (а.с. 26-28).
16.09.2025 позивачем на адресу ОСОБА_1 було направлено претензію-вимогу про виконання грошових зобов`язань за договором №1432048438062 від 15.11.2024, проте остання так і залишилась невиконаною (а.с. 35).
Ухвалюючи рішення, суд виходив із того, що позивач свої зобов`язання за вказаним договором виконав та надав ОСОБА_1 кредитні кошти на споживчі цілі у розмірі 29 900 грн, які були зараховані на банківську карту НОМЕР_1 ,зазначену нею у заявці на отримання кредиту .Оскільки відповідачка виконувала договір (здійснювала платежі) лише частково, що свідчить про визнання нею зобов`язання, однак у подальшому порушила умови договору і у передбачені договором строки кредит та відсотки не повернула, а  строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, у неї станом на 07.10.2025 року виникла заборгованість в розмірі 20 843,45 грн грн, з яких 16 975,88 грн - заборгованість з тіла кредиту, 3 867,57 грн заборгованість з відсотків , а тому стягнув вказану заборгованість на користь позивача. Щодо стягнення заборгованості з штрафу у розмірі 14 950 грн, суд виходив із того, що під час дії воєнного стану закон звільняє позичальника від сплати неустойки (штрафу),а тому у цій частині вимог відмовив. 
При цьому суд виходив із того, що розрахунок заборгованості за кредитним договором №1432048438062 від 15.11.2024 наданий суду позивачем, є належним та допустимим доказом наявності і розміру заборгованості за тілом кредиту і відсотками ,оскільки він відповідає умовам кредитного договору, підтверджується повідомленням ТОВ «ФК «Контрактовий дім» №7/15280 від 12.09.2025 , що на підставі договору з позивачем про надання послуг переказу коштів, здійснило перерахування кредиту у розмірі 29 900 грн ОСОБА_1 на вказаний нею номер картки НОМЕР_1 .Суд не прийняв заперечення відповідачки про неотримання нею кредитних коштів ,оскільки вона чітко у встановлені графіком платежів строки здійснювала погашення кредиту за вказаним договором по 3 307,18 грн. щомісяця до 13.05.2025, зокрема, у дати : 14.12.2024, 13,01.2025, 12.02.2025, 14.03.2025, 13.04.2025, 13.05.2025 , що підтверджує її обізнаність з отриманням коштів та графіком їх повернення. 
Колегія суддів, вважає ,що суд вірно встановив обставини справи, які перевірив наданими доказами, оціненими в порядку ст.89 ЦПК України, вірно визначив спірні правовідносини та застосував норми права ,внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про стягнення заборгованості з тіла кредиту та відсотків , з огляду на наступне. 
Доводи апеляційної скарги про відсутність в матеріалах справи в якості доказів первинної документації банківського обліку , а саме - виписки з рахунку ОСОБА_1 щодо перерахування грошових коштів кредитора боржнику, а не лише розрахунку ,є безпідставними, виходячи з наступного.
Дійсно, згідно висновків , що містяться у постанові Верховного Суду України від 14.06.2018р. у справі №364/737/17, сам по собі розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує перерахування кредитних коштів позичальнику , наявність заборгованості та її розмір.
Проте, відповідно до ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
На підставі викладених норм ,суд оцінює усі наявні у справі докази у їх сукупності і взаємозв`язку та на підставі внутрішнього переконання, приймає рішення про наявність чи відсутність обставин, що мають значення для справи ,тобто, оцінює не лише сам по собі розрахунок ,а й інші наявні докази ,що свідчать про наявність чи відсутність обставини отримання ОСОБА_1 кредитних коштів на її рахунок.
Так , з договору №м1805/1 вбачається, що кредитор ТОВ «ФК «Віва Капітал» (Клієнт) 18.05.2023 року уклав із ТОВ «ФК «Контрактовий дім» (ФК) договір про надання послуг з приймання та переказу платежів, згідно якого Клієнт доручає ФК, що діє на підставі свідоцтва про реєстрацію фінансової установи та ліцензії НБУ на переказ коштів у національній валюті без відкриття рахунків, за відповідну плату здійснювати переказ коштів (платежів) з використанням Реєстру виплат на користь отримувачів відповідно до правил МПС для сервісів.( а.с.21-24) 
Згідно довідки ТОВ «ФК «Контрактовий дім» № 7/15280 від 12.09.2025 року та довідки про ідентифікацію ТОВ «ФК «Віва Капітал», на підставі договору з ТОВ «ФК «Віва Капітал» від 18.05.2023 року , ТОВ «ФК «Контрактовий дім» за транзакцією 1510857442 о 16 год 11 хв 15.11.2024 року здійснило операцію з перерахування 29 000 грн. на номер картки НОМЕР_1 в ПАТ «УніверсалБанк » м.Київ, що належить ОСОБА_1 (а.с.18-19) Тобто даний номер банківської картки збігається із тим який ОСОБА_1 вказала в анкеті – заяві на отримання кредиту та який вказаний в паспорті споживчого кредиту, що підписаний ОСОБА_1 електронним ідентифікатором R6L8H9. 
ОСОБА_1 вказані обставини не спростовані і не надано жодних доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги, зокрема , виписки з карткового рахунку відповідача про не отримання нею зазначених коштів, або доказів не належності відповідачу карки із зазначеним банківським рахунком. Зазначене спростовує доводи апелянта щодо відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження факту перерахування ТОВ «ФК «Віва Капітал» та отримання відповідачем кредитних коштів.
Більш того, ОСОБА_1 не заперечувала наведені позивачем обставини про погашення нею у встановлені графіком платежів строки платежів з кредиту по 3 307,18 грн. щомісяця до 13.05.2025, зокрема, у дати : 14.12.2024, 13,01.2025, 12.02.2025, 14.03.2025, 13.04.2025, 13.05.2025, тим самим визнаючи факт наявності зобов`язань з повернення отриманих кредитних коштів і ,власне , визнаючи сам факт їх отримання . Проте після 13.05.2025 року вона перестала виконувати свої зобов`язання за кредитним договором у зв`язку із чим у неї станом на 07.10.2025 року виникла заборгованість в розмірі 20 843,45 грн грн, з яких 16 975,88 грн - заборгованість з тіла кредиту, 3 867,57 – з відсотків .
Враховуючи вищенаведене, суд вірно оцінивши всі обставини дійшов обгрунтованого висновку ,що факт отримання ОСОБА_1 кредитних коштів підтверджується сукупністю перерахованих і оцінених судом доказів ,а також тим, що протягом певного часу вона здійснювала регулярні платежі на погашення кредитної заборгованості. Такі дії свідчать про визнання ОСОБА_1 факту укладення кредитного договору №1432048438062 від 15.11.2024 року, отримання кредитних коштів та прийняття на себе обов`язку щодо їх повернення. Окрім того , сама відповідач не заперечувала факту сплати нею платежів на погашення вказаного кредиту.
У постанові Верховного Суду від 08.07.2020 року по справі No 754/17518/15-ц, № 61-17132св18 вказано, що у ст. 629 Цивільного кодексу України закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Аналогічний висновок зроблений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі No 355/385/1.
У постанові від 12.12.2024 у справі № 298/825/15-ц Верховний Суд зазначив, що «відсутність виписки за картковим рахунком відповідача або іншого первинного облікового документу не може бути підставою для відмови в позові через його недоведеність, оскільки сукупність інших доказів, що містяться в матеріалах справи, а також процесуальна позиція відповідача, з урахуванням стандарту доказування «balance of probabilities» («баланс ймовірностей»), за яким факт є доведеним, якщо після оцінки доказів внутрішнє переконання судді каже йому, що факт скоріше був, аніж не мав місце, свідчать про те, що заборгованість особи за кредитним договором має місце, у зв`язку із чим позов правомірно задоволений».
Відповідно до принципу обов`язковості договору, закріпленого у статті 629 ЦК України, сторони зобов`язані виконувати взяті на себе договірні зобов`язання. З урахуванням стандарту доказування «баланс ймовірностей», застосованого у практиці Верховного Суду, наявні у справі докази у своїй сукупності підтверджують як отримання відповідачкою кредитних коштів,так і існування у неї заборгованості за кредитним договором. 
Таким чином доводи ОСОБА_1 про відсутність виписки по її рахунку та те, що немає доказів перерахування їй кредитних коштів правильність висновків суду не спростовують і не свідчать про незаконність ухваленого рішення .
Згідно розрахунку заборгованості за договором про надання грошових коштів у кредит продукту «Флеш» №1432048438062 від 15.11.2024 року, станом на 07.10.2025 року ОСОБА_1 допустила заборгованість в розмірі 20 843,45 грн, з яких 16 975,88 грн - заборгованість з тіла кредиту , 3 867,57 грн -заборгованість з відсотків, які суд вірно стягнув на користь позивача .
Інші доводи скарги також правильних висновків суду не спростовують, вагомих доводів, що містили б інформацію щодо предмета доказування і впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.
За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки оскаржуване рішення ухвалено судом з додержанням норм матеріального і процесуального права, останнє підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 375, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, суд,
Постановив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Погребищенського районного суду від 20.01.2026 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: С. Г. Копаничук

судді: Л.О. Голота

В. П. Рибчинський