УХВАЛА

02 липня 2026 року
м. Київ

справа № 308/17650/25
провадження № 61-6290ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Пророка В. В. (судді-доповідача), Калараша А. А., Петрова Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на додаткову постанову Закарпатського апеляційного суду від 05 травня 2026 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Лукечі Олександра Васильовича, стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», 

ВСТАНОВИВ:

1. У листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Лукечі О. В. у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого листа від 06 жовтня 2025 року № 308/5584/25, виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, у якому просив скасувати рішення приватного виконавця від 26 листопада 2025 року про відмову у задоволенні клопотання про зняття арешту з рахунку «Національний кешбек» та «Дія Картка», визнавши прийняте рішення незаконним та необґрунтованим; зобов`язати приватного виконавця Лукечу О. В. зняти арешт з рахунків, які мають спеціальний режим використання , та відкриті на ім`я ОСОБА_1 в ПАТ «Універсал Банк» (бренд МоноБанк ), а саме: рахунок «Національний кешбек»- ідентифікатор рахунку /номер картки НОМЕР_1 , рахунок «Дія-Картка» IBAN: НОМЕР_2 негайно після отримання копії судового рішення.

2. Ухвалою від 12 грудня 2026 року, залишеною без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 24 березня 2026 року, Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області відмовив у задоволенні скарги.
3. Додатковою постановою від 12 грудня 2025 року Закарпатський апеляційний суд стягнув з ОСОБА_1 на користь Лукеча О. В. 4 000 грн витрат на правничу допомогу.

4. 07 червня 2026 року представник Ільчук І. М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , за допомогою підсистеми «Електронний суд» надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на додаткову постанову Закарпатського апеляційного суду від 05 травня 2026 року.

5. Касаційну скаргу мотивовано тим, що суд апеляційної інстанції не надав оцінку запереченням ОСОБА_1 проти заяви про стягнення витрат на правничу допомогу, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про стягнення витрат на правничу допомогу на суму 4 000 грн.

6. Вивчивши касаційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження з огляду на такі обставини.

7. Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

8. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, оскільки цивільно-процесуальне законодавство встановлює критерії, які необхідно застосовувати під час визначення розміру витрат на правничу допомогу.

9. Так, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

10. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

11. Аналогічні висновки виклав Верховний Суд у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19.

12. Під час визначення суми відшкодування суд має керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, враховуючи конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «East / West Alliance Limited» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

13. Таким чином, під час вирішення питання визначення суми відшкодування витрат на правничу допомогу у кожному конкретному випадку суд має керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), критерієм розумності їхнього розміру, враховуючи фінансовий стан обох сторін, поведінку сторін під час судового процесу тощо.

14. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19)).

15. ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення від 23 січня 2014 року у справі «East / West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04, пункт 268).

16. У рішенні від 18 лютого 2022 року у справі «Чоліч проти Хорватії» («COLIC v. Croatia)», заява № 49083/18, ЄСПЛ зазначив, що згідно з практикою ЄСПЛ скаржник має право на відшкодування витрат у випадку, якщо такі витрати були дійсними, необхідними, а також були розумними у своєму розмірі (пункт 77).

17. ЄСПЛ наголошує на необхідності об`єднання об`єктивного критерію (дійсність витрат) та суб`єктивного критерію, розподіляючи суб`єктивний критерій на якісні показники (необхідність витрат для цілей конкретної справи) та кількісні (їх розумність).

18. Водночас не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінюючи їх необхідність. Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21.

19. Під час визначення суми відшкодування суд має керуватись критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, враховуючи конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).

20. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

21. Під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:

- має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 137 ЦПК України (а саме співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21);
- з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені у частинах третій-п`ятій, дев`ятій статті 141 ЦПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21).

22. Суд керується тим, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, оскільки цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи.

23. Суд апеляційної інстанції, ухвалюючи оскаржувану постанову, надав оцінку поданим стороною доказам, а саме копії договору № 16/2025 про надання правничої допомоги від 05 грудня 2025 року, копії додаткового правочину № 4 від 02 лютого 2026 року до договору про надання правничої допомоги № 16/2025 від 05 грудня 2025 року, копії акту приймання-передачі виконаних робіт від 26 січня 2026 року до додаткового правочину № 4 від 02 лютого 2026 року до договору про надання правничої допомоги № 16/2025 від 05 грудня 2025 року. За результатами оцінки доказів та відсутності заперечень іншого учасника справи проти заяви про стягнення витрат на правничу допомогу, Закарпатський апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленої Лукечі О. В. суми витрат на правничу допомогу у розмірі 4 000 грн.

24. В касаційній скарзі заявник посилається на те, що суд апеляційної інстанції не надав оцінку його запереченням проти заяви про ухвалення витрат на правничу допомогу.

25. Колегія суддів надає оцінку тому, що оскаржуючи ухвалу суду першої інстанції у апеляційному порядку, ОСОБА_1 відповідно до інформації в ухвалі Закарпатського апеляційного суду від 12 січня 2026 року подав апеляційну скаргу за допомогою засобів підсистеми «Електронний суд».

26. Відповідно до частини дев`ятої статті 43 ЦПК України якщо позов, апеляційна, касаційна скарга подані до суду в електронній формі, позивач, особа, яка подала скаргу, мають подавати до суду заяви по суті справи, клопотання та письмові докази виключно в електронній формі, крім випадків, коли судом буде надано дозвіл на їх подання в паперовій формі.
27. Аналіз відомостей у підсистемі «Електронний суд» дає підстави для висновку про те, що ОСОБА_1 не подавав заяву про зменшення витрат на правничу допомогу.

28. Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість касаційної скарги, оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а суд апеляційної інстанції повно та всебічно надавши оцінку доказам у справі дійшов обґрунтованого висновку про стягнення витрат на правничу допомогу на суму 4 000 грн.

29. Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

30. З огляду на те, що касаційна скарга визнана необґрунтованою, то у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтями 261, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на додаткову постанову Закарпатського апеляційного суду від 05 травня 2026 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Лукечі Олександра Васильовича, стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр».

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Пророк

А. А. Калараш

Є. В. Петров

Ухвала відповідно до частини третьої статті 415 ЦПК України оформлена суддею Каларашем А. А.