ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2026 року 
м. Київ

справа № 686/2603/21
провадження № 61-12361св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Приватне підприємство «Екоагролан-плюс»,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Маринюк Сергій Олександрович, на постанову Хмельницького апеляційного суду від 01 вересня 2025 року у складі колегії суддів: Талалай О. І., П`єнти І. В., 
Янчук Т. О., 
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог 
У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного підприємства Екоагролан-плюс» (далі - ПП «Екоагролан-плюс», підприємство) про визнання відсутнім права оренди, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном. 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що він є власником земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського призначення, кадастровий номер 6823988000:03:008:0023, площею 3,5614 га та, кадастровий номер 6823988000:03:008:0022, площею 3,9800 га, які розташовані у с. Хвощівка Хмельницької області. 
25 листопада 2011 року на підставі договорів оренди № 45 і № 46 він передав належні йому на праві власності земельні ділянки в оренду ПП «Екоагролан-плюс» строком на 5 років. 
Умовами зазначених договорів передбачено, що після закінчення строку договору орендар має право на поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. 
До закінчення дії укладених договорів оренди відповідач, непопередивши його про наміри продовжити дію договорів оренди, продовжив користуватися його земельними ділянками.
Надалі йому стало відомо, що 15 лютого 2017 року підприємство зареєструвало право оренди земельної ділянки, кадастровий номер 6823988000:03:008:0023, площею 3,5614 га, підставою державної реєстрації зазначено договір оренди землі 
від 26 листопада 2016 року, а 17 лютого 2017 року - право оренди земельної ділянки, кадастровий номер 6823988000:03:008:0022, площею 3,98 га, підставою державної реєстрації зазначено договір оренди землі від 26 листопада 2016 року. 
Посилаючись на те, що зазначених договорів оренди землі у 2016 році він не підписував, ОСОБА_1 просив суд визнати відсутнім у ПП «Екоагролан-плюс» права оренди земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6823988000:03:008:0023, площею 3,5614 га та, кадастровий номер 6823988000:03:008:0022, площею 3,9800 га, розташованих у с. Хвощівка, Хмельницької області.
Короткий зміст судових рішень
Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 07 квітня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено. 
Визнано відсутнім у ПП «Екоагролан-плюс» права оренди земельної ділянки, кадастровий номер 6823988000:03:008:0023, площею 3,5614 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої у с. Хвощівка, Хмельницької області, що належить ОСОБА_1 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку від 01 липня 2011 року, серія ЯЛ, № 819353 та земельної ділянки, кадастровий номер 6823988000:03:008:0022, площею 3,9800 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану у с. Хвощівка, Хмельницької області, що належить ОСОБА_1 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку від 01 липня 2011 року, серія ЯЛ, № 819352.
Усунено ОСОБА_1 перешкоди у користуванні земельною ділянкою, кадастровий номер 6823988000:03:008:0023, площею 3,5614 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та земельною ділянкою, кадастровий номер 6823988000:03:008:0022, площею 3,9800 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 
Вирішено питання розподілу судових витрат. 
Вирішуючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не підписував договору оренди землі від 26 листопада 2016 року, предметом якого є земельна ділянка, кадастровий номер, 6823988000:03:008:0023, що встановлено висновком експерта від 21 листопада 2023 року № 2206/2207/23-26, складеним за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи, а тому зазначений договір оренди є неукладеними, а використання земельної ділянки відповідачем таким, що здійснюється без належної правової підстави.
Зважаючи на фактичну відсутність оригіналу договору оренди землі 
від 26 листопада 2011 року, предметом якого є земельна ділянка, кадастровий номер 6823988000:03:008:0022, суд дійшов висновку про те, що такий договір є неукладеним, а використання земельної ділянки відповідачем таким, що здійснюється без належної правової підстави.
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 01 вересня 2025 року апеляційну скаргу ПП «Екоагролан-плюс» задоволено. 
Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 07 квітня 2025 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. 
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що ОСОБА_1 не підписував договір оренди землі від 26 листопада 2016 року, однак він фактично висловив волевиявлення на продовження договірних відносин сторін шляхом виконання зобов`язань за договором оренди землі та отримання орендної плати, а відповідач надалі використовував земельні ділянки позивача, сплачував йому протягом 2016-2021 років орендну плату та набув речове право на земельну ділянку, строк дії якого не закінчився. Тобто, сторони фактично приступили до виконання нових зобов`язань за договором оренди землі, і з урахуванням доктрини venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) договір оренди землі від 26 листопада 2016 року не можна вважати неукладеним.
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиція інших учасників справи 
У жовтні 2025 року ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Маринюк С. О., звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Хмельницького апеляційного суду від 01 вересня 2025 року в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Як на підставу касаційного оскарженнязаявник посилається на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права без урахування висновків, викладених у постановах від 11 лютого 2018 року у справі № 717/2250/15-ц, від 04 червня 2018 року у справі № 479/495/16-ц, від 18 липня 2018 року у справі № 624/604/16-ц, від 25 лютого 2019 року у справі № 199/2099/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 05 грудня 2019 року у справі № 177/1950/16-ц, від 10 липня 2024 року у справі № 671/2139/21 та інших (пункт 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
Касаційна скарга обґрунтована тим, що вирішуючи позовні вимоги суд апеляційної інстанції не врахував, що вирішуючи позовні вимоги суд апеляційної інстанції помилково не взяв до уваги, що позивач договори оренди землі не підписував, а отже сторони не досягли згоди щодо всіх істотних умов договору. 
Факт отримання орендної плати не свідчить про прийняття позивачем усіх істотних умов договору, а лише підтверджує його згоду на платне користування відповідачем належною ОСОБА_1 земельною ділянкою та отримання орендної плати, без визначення інших істотних умов договору, які передбачені статтею 15 Закону України «Про оренду землі» та мають бути обов`язково погоджені сторонами. 
Суд апеляційної інстанції помилково визнав чинним договір оренди землі з умовами якого позивач не був ознайомлений та не погоджував їх, крім отримання плати за користування землею. 
Апеляційний суд дійшов помилкового висновку про недобросовісність дій позивача, оскільки саме дії відповідача, який підробив підпис позивача у договорі оренди, сплачував орендну плату та підкупив людину, яка опинилася у скрутному становищі, є недобросовісними.
У жовтні 2025 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу від ПП «Екоагролан-Плюс» у якому підприємство просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове - рішення без змін. 
Рух справи у суді касаційної інстанції
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду від 06 жовтня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Маринюк С. О., на постанову Хмельницького апеляційного суду від 01 вересня 2025 рокупередано на розгляд судді-доповідачу Гулейкову І. Ю., судді, які входять до складу колегії: Лідовець Р. А., Луспеник Д. Д., 
Ухвалою Верховного Суду від 13 жовтня 2025 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Маринюк С. О., на постанову Хмельницького апеляційного суду від 01 вересня 2025 рокуз підстав, визначених пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України; витребувано з Славутського міськрайонного суду Хмельницької області матеріали цивільної справи № 682/2603/21; надано учасникам справи строк для подання відзиву.
У жовтні2025 року матеріали справи № 682/2603/21 надійшли до Верховного Суду.
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, 
є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. 
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи 
з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення. 
Фактичні обставини справи
Суди попередніх інстанцій встановили, що згідно з державними актами на право власності на земельну ділянку від 01 липня 2011 року серії ЯЛ № 819353 та 
ЯЛ № 819352 ОСОБА_1 є власником земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6823988000:03:008:0023, площею 3,5614 га та, кадастровий номер 6823988000:03:008:0022, площею 3,9800 га, які розташовані у с. Хвощівка Хмельницької області.
Відповідно до договорів оренди земельної ділянки № 45 та № 46 від 25 листопада 2011 року ОСОБА_1 передав зазначені земельні ділянки в оренду ПП «Екоагролан-плюс» строком на 5 років.
Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08 жовтня 2021 року № 278706055, 17 лютого 2017 року право оренди земельної ділянки, кадастровий номер 6823988000030080022, площею 3,98 га зареєстровано за ПП «Екоагролан-плюс» на підставі договору оренди 
від 26 листопада 2016 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПП «Екоагролан-плюс». Строк оренди 15 років. 
Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08 жовтня 2021 року № 278706006, 15 лютого 2017 року право оренди земельної ділянки, кадастровий номер 6823988000030080023, площею 3,5614 га зареєстровано за ПП «Екоагролан-плюс» на підставі договору оренди 
від 26 листопада 2016 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПП «Екоагролан-плюс». Строк оренди 15 років. 
Із 2016 року до 2021 року ОСОБА_1 від ПП «Екоагролан-плюс» отримував орендну плату за користування належними йому земельними ділянками. 
Згідно з копією договору оренди землі від 26 листопада 2016 року, наданою Берездівською сільською радою, орендодавець ОСОБА_1 надав, а орендар ПП «Екоагролан-плюс» прийняв у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Хвощівської сільської ради Славутського району Хмельницької області, кадастровий номер 6823988000:03:008:0023, площею 3,5614 га строком на 15 років. 
Відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи від 21 листопада 2023 року № 2206/2207/23-26 підпис від імені ОСОБА_1 в графі «Орендодавець» розділу «Підписи сторін» договору оренди землі від 26 листопада 2016 року, кадастровий номер 6823988000:03:008:0023, площею 3,5614 га, дата реєстрації - 15 лютого 2017 року, виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки та технічних засобів не ОСОБА_1 , а іншою особою. 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
У частині першій статті 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Частиною першою статті 4, частиною першою статті 5 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. Орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку (частина перша статті 16 Закону України «Про оренду землі»).

Пунктом 2 частини першої статті 208 ЦК України визначено, що у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність (частина перша статті 206 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Відповідно до абзацу першого частини першої, абзацу першого частини другої статті 207 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації (частина перша статті 210 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої-п`ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Установивши, що протягом 2016 - 2021 років, ПП «Екоагролан-плюс» сплачувало позивачу орендну плату за користування земельними ділянками, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що між сторонами спору фактично виникли та існували правовідносини щодо оренди землі, які позивач визнав шляхом отримання орендної плати й відсутності претензій з приводу користування товариством земельними ділянками для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2022 у справі № 227/3760/19-ц (провадження № 14-79цс21).

Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, слід вважати поведінку, яка, зокрема, не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них (див. постанову Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 450/2286/16-ц (провадження № 61-2032св19)).

За встановлених у цій справі обставин, зокрема визнання позивачем факту отримання орендної плати, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що хоча позивач не підписував договір оренди землі 
від 16 листопада 2016 року, але фактично висловив волевиявлення на продовження договірних відносин сторін, шляхом виконання зобов`язань за договором оренди землі та отримання орендної плати, а відповідач надалі використовував земельну ділянку позивача, сплачував йому таку орендну плату та набув речове право на земельну ділянку, строк дії якого не закінчився, то сторони фактично приступили до виконання нових зобов`язань за договором оренди землі, і з урахуванням доктрини venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) договір оренди землі від 16 листопада 2021 року не можна вважати неукладеним.

Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду, вкладеним у постановах від 22 травня 2024 року у справі № 567/1422/22 (провадження № 61-668св24), від 17 червня 2024 року у справі № 567/38/23 (провадження № 61-18062св23), від 10 квітня 2025 року у справі 10 квітня 2025 року № 149/1742/23 (провадження № 61-16116св24).

Оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції не суперечить висновкам Верховного Суду, на які містяться посилання у касаційній скарзі. 

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та зводяться до надання суб`єктивної оцінки обставинам, які були предметом аналізу суду апеляційної інстанції. 

Водночас встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
За змістом частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанцій не спростовують і на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, а тому Верховний Суд, застосувавши правило частини третьої статті 401 ЦПК України, вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, то підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ: 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Маринюк Сергій Олександрович, залишити без задоволення. 
Постанову Хмельницького апеляційного суду від 01 вересня 2025 року залишити без змін. 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: 	І. Ю. Гулейков    Р. А. Лідовець     Д. Д. Луспеник