Постанова 5 травня 2026 року м. Київ справа № 1-1048/11 провадження № 51-1168 ск 18 	
Суддя Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду ОСОБА_1 , розглянувши касаційну скаргу підсудного ОСОБА_2 на постанову Запорізького апеляційного суду від 8 квітня 2026 року,
установив:
Як убачається зі змісту касаційної скарги та оскарженого судового рішення, постановою судді Запорізького апеляційного суду від 8 квітня 2026 року, за результатами попереднього розгляду, відмовлено у прийнятті до розгляду апеляції підсудного ОСОБА_2 на ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 10 лютого 2026 року про відмову в задоволенні клопотання останнього про залучення його представником цивільного позивача ТОВ «ЗТЛ».
У касаційній скарзі ОСОБА_2 порушує питання про перевірку постанови апеляційного суду в касаційному порядку.
Посилаючись на процесуальні порушення, він фактично зазначає про незаконний склад суду, відсутність фіксації процесу, неналежне повідомлення, не розгляд апеляції, що позбавило його права на доступ до суду та можливість вирішення питання цивільного позову.
Однак, касаційна скарга підсудного ОСОБА_2 не може бути прийнята до розгляду, з огляду на таке. 
Відповідно до ч. 2 ст. 383 Кримінально-процесуальний Кодекс України (затверджений Законом від 28грудня 1960 року) - (далі - КПК), у касаційному порядку можуть бути перевірені вироки місцевих судів, постанови (ухвали) цих судів у справах про застосування примусових заходів виховного чи медичного характеру, інші постанови (ухвали), які перешкоджають подальшому провадженню у справі, ухвали апеляційного суду, постановлені щодо цих вироків, постанов (ухвал), крім випадків, коли апеляційною інстанцією зазначені рішення скасовано, а справу направлено на нове розслідування чи новий судовий розгляд, а також ухвали апеляційного суду, постановлені ним в апеляційному порядку щодо видачі особи (екстрадиції).
Стаття 347 КПК містить вичерпний перелік судових рішень, на які може бути подана апеляція.
Ухвала про відмову у задоволенні клопотання про залучення представником цивільного позивача, не входить до цього переліку судових рішень.
Положення кримінально-процесуального права не передбачають розширеного тлумачення ст. 347 КПК України. 
Як убачається зі змісту касаційної скарги, підсудний ОСОБА_2 порушує питання про скасування рішення суду апеляційної інстанції, яке постановлено у порядку п. 2 ч. 4 ст. 357 КПК. 
Відмова у прийнятті до розгляду не позбавляє підсудного права на доступ до суду, а лише забезпечує дотримання процесуальних меж, установлених законом. Враховуючи наведене та вимоги ч. 2 ст. 383 КПК, постанова Запорізького апеляційного суду від 8 квітня 2026 року не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.
Отже, оскільки оскаржуване судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, підстав для витребування справи немає.
Керуючись ч. 2 ст. 388 КПК України 1960 року, пунктом 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIIIвід 03 жовтня 2017 року,
ухвалив:
Відмовити у витребуванні кримінальної справи стосовно ОСОБА_2 за його касаційною скаргою на постанову Запорізького апеляційного суду від 8 квітня 2026 року.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя  ОСОБА_1