Справа № 509/3524/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2026 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Кочко В.К.,
за участю секретаря судового засідання Савченко М.В.,
розглянувши матеріали позовної заяви  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення
ВСТАНОВИВ:
27.05.2026 ОСОБА_1 , від імені якого діє представник Собяніна О.В., звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправними та скасування постанов у справах про адміністративне правопорушення № R517916 від 07.05.2026 та № R531227 від 15.05.2026 про накладення адміністративних стягнень, винесених ІНФОРМАЦІЯ_3 стосовно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та закриття провадження у справі.
Представник позивача в обґрунтування позовних вимог зазначила, що позивач ОСОБА_1 зареєстрований та постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 , є військовозобов`язаним та перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ).
Під час оновлення даних у застосунку "Резерв+" позивачу стало відомо, що 07.05.2026 посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 була винесена постанова № R517916 про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн за те, що ОСОБА_1 не пройшов ВЛК, а 15.05.2026 посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 була винесена постанова № R531227 про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн за те, що ОСОБА_1 не прибув за викликом.
Позивач стверджує, що повісток не отримував, а інформацію стосовно порушення правил військового обліку та притягнення до адміністративної відповідальності дізнався після оновлення застосунку "Резерв+".
На думку позивача, у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а тому притягнення за таких умов до відповідальності є неправомірним.
Вказані постанови позивач вважає протиправними та такими, що підлягають скасуванню з подальшим закриттям справи про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю події та складу правопорушення.
Відповідно до ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
На думку позивача, в порушення наведеної конституційної норми посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_2 притягнули його до відповідальності за дії, яких він не вчиняв.
ОСОБА_1 повідомляє суду, що мешкає за адресою своєї реєстрації та не отримував жодних повісток чи викликів від ІНФОРМАЦІЯ_2 засобами поштового зв`язку, так само не отримував жодних повідомлень від АТ "Укрпошта" про надходження таких повісток чи викликів на його ім`я.
Відтак, ОСОБА_1 особисто не отримував і не відмовлявся від отримання будь-яких повісток чи викликів від ІНФОРМАЦІЯ_2 , надісланих за допомогою АТ "Укрпошта".
Крім того, на мобільному пристрої позивача було встановлено застосунок "Резерв+", однак у зазначеному застосунку не відображалися жодні повідомлення про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
На думку позивача, зазначене свідчить про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, а тому притягнення за таких умов до відповідальності є неправомірним.
Відповідно до примітки до ст. 210 КУпАП положення статей 210 та 210-1 не застосовуються, якщо держатель Реєстру "Оберіг" має можливість отримати персональні дані шляхом електронної взаємодії з іншими державними реєстрами.Відповідачем, на думку позивача, не доведено, що таку перевірку було здійснено і що відповідні дані були відсутні.
Щодо постанови № R517916 позивач зазначає, що відповідно до п. 74 Порядку № 560 направлення на ВЛК видається під особистий підпис та реєструється в журналі. Позивач жодних направлень не підписував, а отже, факт відмови від проходження ВЛК, на його думку, не може бути підтверджений належними доказами.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Відтак, за наслідками розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_2 мали винести постанову про закриття провадження у справі, однак цього не зробили та винесли постанови, які стали предметом оскарження.
Таким чином, оскаржувані постанови підлягають скасуванню, а провадження у справі належить закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Із змісту оскаржуваних постанов вбачається, що вони не містять відомостей щодо належного повідомлення позивача про конкретну дату, час і місце їх винесення, а також відомостей про участь позивача у розгляді справи про адміністративне правопорушення.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а за відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи та якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Під час винесення оскаржуваних постанов посадові особи не врахували, що позивач не отримував виклики стосовно прибуття до ТЦК та СП, у зв`язку з чим не прибув за викликом у час та місце, зазначені в повістці. Також у самих постановах не вказано, коли і на який час викликався позивач. Оскаржувані постанови не містять відомостей про вручення їх копій позивачу, а також відомостей про своєчасне отримання ним викликів, неявка за якими стала підставою для винесення оскаржуваних постанов.
Щодо постанови № R517916 про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме у зв`язку з непроходженням ВЛК, суд зазначає таке.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі - Порядок № 560, у редакції, чинній на час винесення оскаржуваної постанови).
Вказаний Порядок № 560 визначає, зокрема, процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, процедуру перевірки військово-облікових документів громадян, уточнення персональних даних військовозобов`язаних, організацію медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів для визначення придатності до військової служби, а також процедуру оформлення призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Пунктом 28 Порядку № 560 передбачено, що виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів під час мобілізації здійснюється шляхом вручення або надсилання повістки.
Відповідно до абзацу другого п. 69 Порядку № 560 особи, які не проходили медичний огляд або в яких закінчився строк дії рішення (постанови) про придатність до військової служби, направляються на військово-лікарську комісію.
Положеннями п. 74 Порядку № 560 передбачено, що резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. При цьому особам віком до 45 років видається направлення щодо визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті.
Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту або військовозобов`язаному під особистий підпис.
Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, а також строк завершення медичного огляду.
Позивач зазначає, що у нього відсутні відомості про реєстрацію відповідного направлення в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію. Крім того, ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження ВЛК, а належним чином повідомлений не був.
Порушення норм процесуального права, недотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення рішення суб`єктом владних повноважень при складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності нівелює завдання адміністративної відповідальності як форми юридичної відповідальності, що може застосовуватися лише за умови належного дотримання передбаченої законом процедури.
Положеннями чч. 2-4 ст. 256 КУпАП передбачено, що протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; у разі наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписаний також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до нього, а також викласти мотиви відмови від його підписання. При складенні протоколу особі роз`яснюються її права і обов`язки, передбачені ст. 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
На думку позивача, в порушення наведених норм посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_2 не надали ОСОБА_1 під підпис складений протокол та передали на розгляд справу про адміністративне правопорушення без належного дотримання встановленої процедури.
Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягається до відповідальності, була належним чином поінформована про час та місце розгляду справи щонайменше за три дні до дати її розгляду. Обов`язок доказування цієї обставини покладається на уповноважену посадову особу.
На думку позивача, у порушення наведених вимог справа про адміністративне правопорушення була розглянута без його належного повідомлення.
На час винесення оскаржуваних постанов у ІНФОРМАЦІЯ_2 не було відомостей про своєчасне сповіщення ОСОБА_1 про місце і час розгляду справи, як того прямо вимагає закон.
На підставі викладеного позивач просить:
?поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду із позовною заявою про скасування постанов: № R517916 про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн за те, що ОСОБА_1 не пройшов ВЛК; № R531227 про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн за те, що ОСОБА_1 не прибув за викликом, винесених посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
?визнати протиправними та скасувати постанови: № R517916 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП; № R531227 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, винесені посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
?закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП стосовно ОСОБА_1 ;
?судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору стягнути з відповідача на користь позивача.
Ухвалою судді від 28 травня 2026 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідачу роз`яснено, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
Відповідач відзив не надав.
Суд, з`ясувавши та оцінивши докази у справі, встановив такі фактичні обставини.
Предметом розгляду цієї справи є позовні вимоги позивача щодо визнання протиправними та скасування постанов у справах про адміністративне правопорушення № R517916 від 07.05.2026 та № R531227 від 15.05.2026 про накладення адміністративних стягнень, винесених ІНФОРМАЦІЯ_3 стосовно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та закриття провадження у справі.
Позивач посилається на те, що мешкає за адресою своєї реєстрації та не отримував повісток засобами поштового зв`язку, так само не отримував жодних повідомлень від АТ "Укрпошта" про надходження таких повісток чи викликів на його ім`я, а інформацію стосовно порушення правил військового обліку та притягнення до адміністративної відповідальності дізнався після оновлення застосунку "Резерв+". У зазначеному застосунку не відображалися жодні повідомлення про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позивач вважає, що вказані обставини свідчать про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, а тому притягнення за таких умов до відповідальності є неправомірним.
Суд звертає увагу на такі норми законодавства.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів під час мобілізації здійснюється шляхом вручення або надсилання повістки (додаток 1) (п. 28 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 (далі - Порядок № 560)).
Під час вручення повістки здійснюється фото- і відеофіксація із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації представником територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейським (п. 40 Порядку № 560).
У разі вручення повістки належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу є:
1.особистий підпис про отримання повістки;
2.відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки, а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки (п. 41 Порядку № 560).
Отже, особистий підпис про отримання повістки є одним зі способів підтвердження вручення повістки або ознайомлення з її змістом.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Суд вважає, що, отримавши ухвалу про відкриття провадження у справі та матеріали справи, представники відповідача мали можливість направити до суду відзив або письмові пояснення з доказами на підтвердження правомірності оскаржуваних постанов, однак цього не зробили. Крім того, у разі наявності поважних причин, з яких подати відзив своєчасно було неможливо, відповідач мав можливість повідомити про це суд, однак і цього зроблено не було. У зв`язку з цим суд позбавлений можливості оцінити доводи відповідача та докази, на які він міг би посилатися.
Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, статтями 210, 210-1, 211 КУпАП, а від їх імені розглядати такі справи і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (ст. 235 КУпАП).
Суд зауважує, що згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Судом встановлено, що відповідачем не надано доказів належного повідомлення позивача про виклики до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, не надано доказів вручення повісток або ознайомлення позивача з їх змістом у передбачений законом спосіб, не надано також доказів вручення позивачу направлення на військово-лікарську комісію під особистий підпис або доказів належного документування його відмови від проходження ВЛК.
Так само відповідачем не надано доказів належного повідомлення позивача про час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, а також доказів забезпечення його права на участь у такому розгляді.
У силу принципу презумпції невинуватості, який підлягає застосуванню і у справах про адміністративні правопорушення, усі сумніви щодо події правопорушення та винуватості особи, яка притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь.
Згідно зі ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення, у тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, підтверджене належними та допустимими доказами.
З огляду на ч. 2 ст. 77 КАС України саме на відповідача як на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок доведення правомірності винесення оскаржуваних постанов.
Однак у цій справі відповідач не надав суду жодних доказів, які б підтверджували:
?належне оповіщення позивача про виклик;
?вручення або надсилання повісток у спосіб, передбачений законом;
?вручення направлення на ВЛК під особистий підпис;
?факт відмови позивача від проходження ВЛК;
?належне повідомлення позивача про місце і час розгляду справ про адміністративні правопорушення;
?дотримання процедури розгляду справ та винесення оскаржуваних постанов.
За таких обставин суд доходить висновку, що оскаржувані постанови винесено без достатніх правових та фактичних підстав, а тому вони є протиправними та підлягають скасуванню.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Отже, враховуючи викладене, суд вважає, що постанову № R517916 про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та постанову № R531227 про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП винесено без достатніх для цього підстав, тому вони є незаконними та підлягають скасуванню, а провадження у справі - закриттю.
Крім того, у порядку розподілу судових витрат необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_4 ) на користь позивача судовий збір у розмірі 665 гривень 60 копійок.
Керуючись ст.ст. 19, 61, 62 Конституції України, ст.ст. 235, 247, 251, 256, 268 КУпАП, ст.ст. 72-79, 77, 139, 159, 241-246, 286 КАС України, суд
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправними та скасувати постанови: № R517916 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП; № R531227 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП,винесені посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП стосовно ОСОБА_1 .
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 665 гривень 60 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: В.К. Кочко