ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

29607, м. Хмельницький, майдан Незалежності, 1, e-mail: inbox@km.arbitr.gov.ua, тел.(0382)71-81-84
_______________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
м. Хмельницький
"24" квітня 2026 р. Справа № 924/32/26 
Господарський суд Хмельницької області у складі судді Вибодовського О.Д., при секретарі судового засідання Ковальчук А.С., розглянувши матеріали справи
за позовом керівника Летичівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою на здійснення функцій у спірних правовідносинах Меджибізької селищної ради селище Меджибіж Хмельницького району Хмельницької області
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькенергозбут" м. Хмельницький
про визнання недійсними додаткових угод №6 від 06.09.2023р., №7 від 13.12.2023р. до договору про постачання електричної енергії споживачу №22400107/7 від 10.01.2023р. та стягнення 136728,90грн

Представники сторін:
від прокуратури: Приступа В.І. на підставі службового посвідчення №072550 від 01.03.2023р.;
від позивача: не з`явився;
від відповідача: Ільчишин О.Г. на підставі довіреності від 19.12.2025р.

З оголошенням перерви в судовому засіданні 03.03.2026р., 24.03.2026р. та 22.04.2026р.
24.04.2026р. в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст. 240 ГПК України.

ВСТАНОВИВ:
05.01.2026р. до Господарського суду Хмельницької області поштовою кореспонденцією надійшла позовна заява керівника Летичівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою на здійснення функцій у спірних правовідносинах Меджибізької селищної ради селище Меджибіж Хмельницького району Хмельницької області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькенергозбут" м. Хмельницький про визнання недійсними додаткових угод №6 від 06.09.2023р., №7 від 13.12.2023р. до договору про постачання електричної енергії споживачу №22400107/7 від 10.01.2023р. та стягнення 136728,90грн.
В обґрунтування поданої заяви прокурор зазначає про те, що додаткові угоди №6 від 06.09.2023р. та №7 від 13.12.2023р. до договору про постачання електричної енергії споживачу №22400107/7 від 10.01.2023р., укладені з недотриманням сторонами підстав їх укладання, визначених ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", п.п. 2. п. 19 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022р. №1178, загальними засадами цивільного законодавства, а тому означені додаткові угоди, з урахуванням положень ст. 215 ЦК України, є оспорюваними, а відтак підлягають визнанню недійсними. У позові керівник прокуратури зауважує, що відповідно до умов договору №22400107/7 від 10.01.2023р. та додаткових угод, якими внесено зміни до істотних умов договору, позивачем безпідставно надміру сплачено, а відповідачем безпідставно збережено кошти у розмірі 136728,90грн, з огляду на що, отримана відповідачем оплата за товар, який не був ним поставлений, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.01.2026р. справу передано на розгляд судді Вибодовському О.Д.
21.01.2026р. до суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.№05-22/601/26) із запереченнями. Зокрема, у відзиві відповідач зазначає, що закупівля UA-2022-11-29-015703-a товару (електрична енергії) за кодом ДК 021:2015 -09310000-5 – Електрична енергія здійснювалась з урахуванням постанови КМУ від 12.10.2022р. №1178 "Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", а не Закону України "Про публічні закупівлі", що було зазначено замовником та вбачається з: https://prozorro.gov.ua/tender/ UA-2022-11-29-015703-a.
Також відповідач наголошує на тому, що на момент підписання договору про постачання електричної енергії споживачу №22400107/7 від 10.01.2023р. сторонами були погоджені істотні умови - предмет, кількість, ціна, строк виконання зобов`язань за договором.
Окрім цього, відповідач зазначає, що підставою для підписання додаткової угоди №6 від 06.09.2023р. було збільшення середньозваженої ціни купівлі продажу електричної енергії на ринку "На добу наперед" (РДН) для Об`єднаної енергетичної системи (ОЕС) у серпні 2023 року (з 01.08.2023р. по 31.08.2023р.) в порівнянні з липнем 2023 року (останнє внесення змін до договору про закупівлю в частині зміни ціни за одиницю товару), що підтверджено довідкою №22-05/895 від 30.08.2023р. Хмельницької торгово-промислової палати. У свою чергу, підставою для підписання додаткової угоди №7 від 13.12.2023р. було коливання ціни на ринку "на добу наперед" (РДН), що відбулося з моменту останнього внесення змін до договору в частині зміни ціни за одиницю товару (06.09.2023р.) та ціною на момент звернення постачальника листопад (станом на 30.11.2023р.), а також означеною додатковою угодою збільшено ціну за одиницю товару пропорційно збільшенню ціни на ринку на 16,10%, що підтверджено Інформаційно-ціновою довідкою Хмельницької торгово-промислової палати від 29.11.2023р. №22-05/1278.
Представник відповідача наголошує на тому, що коливання ціни на ринку обґрунтовано та підтверджено даними ДП "Оператор ринку", зокрема даними, розміщеними на офіційному сайті: https://www.oree.com.ua/.
Також представник відповідача у відзиві, посилаючись на Постанову Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 №1178 "Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі" на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування" та на умови договору №22400107/7 від 10.01.2023р., зауважує, що відсоток, на який можливо підняти ціну за одиницю товару, не обмежений, оскільки зазначеною Постановою №1178 на час дії воєнного стану знято обмеження на допустимий відсоток підвищення ціни та на періодичність такого підвищення.
Водночас, представник відповідача наголошує на тому, що, укладаючи додаткові угоди №6 та №7 відповідач не виходив за рамки пропорційного коливання ціни такого товару на ринку (відсоток збільшення ціни за одиницю товару не може перевищувати відсоток коливання (збільшення) ціни такого товару на ринку), при цьому, загальна сума договору не збільшувалась, а зменшувався обсяг закупівлі, що було погоджено з Меджибізькою селищною радою. Крім цього, у відзиві представник відповідача звертає увагу на те, що коливання ціни підтверджено ціновими довідками №22-05/895 від 30.08.2023р. та №22-05/1278 від 29.11.2023р. Хмельницької торгово-промислової палати, при цьому, додатково зауважує, що додаткові угоди №6 та №7 укладені не за усною домовленістю, а на підставі звернення відповідача, як постачальника, до споживача, з відповідним обґрунтуванням та наданням доказів наявності підстав для зміни істотних умов договору.
Водночас, відповідач вказує, що вимога про стягнення 136728,90грн є похідною від вимоги про визнання недійсними додаткових угод, оскільки відповідач вважає, що відсутні підстави для визнання додаткових угод №6, №7 недійсними, тому й вимога про стягнення 136728,90грн задоволенню не підлягає.
З урахуванням наведеного, відповідач вважає, що у позові слід відмовити у повному обсязі.
26.01.2026р. на адресу суду електронною поштою від прокуратури надійшла відповідь на відзив (вх.№05-22/787/26), у якій прокурором зазначено, що відповідачем не доведено належними засобами доказування правомірність зміни істотної умови договору за спірними угодами. Водночас, прокурором зауважено, що підставою для визнання недійсними додаткових угод №6 від 06.09.2023р. та №7 від 13.12.2023р. є факт порушення сторонами при їх укладанні статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" в частині безпідставного збільшення ціни за одиницю товару, внаслідок чого були надлишково сплачені кошти місцевого бюджету. Крім цього, прокурором зауважено, що у спірних правовідносинах відсутня "виняткова, виключна ситуація", зумовлена непередбачуваними для сторін під час укладення договору обставинами для внесенні змін до істотних умов договору, а також відсутні чотири одночасні умови, визначені ч. 2 ст. 652 ЦК України щодо можливості внесення змін до договору при істотній зміні обставин.
Також прокурор, посилаючись на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 28.08.2024р. у справі №918/694/23, у якій суд касаційної інстанції вказав, що постанова Кабінету Міністрів України від 12.10.2022р. №1178 деталізує випадки для можливості зміни сторонами правочину ціни договору в порядку п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", та не встановлює іншого алгоритму розрахунку процентного співвідношення ціноутворення передбаченого даною нормою, вважає, необґрунтованими твердження відповідача, що Постановою №1178 на час дії воєнного стану знято обмеження на допустимий відсоток підвищення ціни та на періодичність такого підвищення.
Відтак, прокурор вважає, що умови додаткових угод №6 від 06.09.2023р. та №7 від 13.12.2023р. суперечать вимогам ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" та п.п.2 п. 19 Особливостей 1178 в частині безпідставного збільшення ціни за одиницю товару, внаслідок чого були надлишково сплачені кошти місцевого бюджету, позаяк означені додаткові угоди підлягають визнанню недійсними як такі, що суперечать Закону, інтересами держави і суспільства, а кошти в сумі 136728,90грн стягненню з відповідача як безпідставно сплачені за договором.
27.01.2026р. в підготовчому засіданні судом відкладено розгляд справи №924/32/26 на 10:00год. 16.02.2026р., про що постановлено ухвалу із занесенням до протоколу судового засідання.
28.01.2026р. на адресу суду поштовою кореспонденцією від прокуратури надійшла відповідь на відзив (вх.№05-22/787/26), яку попередньо було надіслано на адресу суду через електронну пошту.
16.02.2026р. в підготовчому засіданні судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11:20год. 03.03.2026р., про що постановлено ухвалу із занесенням до протоколу судового засідання.
Ухвалою суду від 03.03.2026р., у зв`язку із некоректною роботою підсистеми відеоконференцзв`язку системи ЄСІТС та неможливістю проведення технічної фіксації судового засідання, призначеного на 11:20год. 03.03.2026р. у справі №924/32/26, призначено судове засідання у справі на 11:00год. 24.03.2026р.
24.03.2026р. в судовому засіданні судом оголошено перерву до 10:00год. 22.04.2026р., про що постановлено ухвалу із занесенням до протоколу судового засідання.
22.04.2026р. в судовому засіданні судом оголошено перерву до 10:00год. 24.04.2026р., про що постановлено ухвалу із занесенням до протоколу судового засідання.
24.04.2026р. до суду через систему "Електронний суд" від позивача надійшла заява (вх.№05-22/3434/26) про проведення судового засідання за відсутності представника позивача. У вказаній заяві позивачем також повідомлено, що Меджибізька селищна рада не заперечує щодо задоволення позову.
Прокурор в судовому засіданні 24.04.2026р. позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні.
Представник відповідача в судовому засіданні 24.04.2026р. (в режимі відеоконференції) проти позову заперечував, просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Представник позивача в судове засідання 24.04.2026р. не з`явився, про дату, місце та час судового засідання був належним чином повідомлений. Крім цього, позивачем надіслано заяву про проведення судового засідання за відсутності представника позивача.
Дослідивши наявні в справі матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги суд встановив наступне.
У електронній системі публічних закупівель "Прозорро" за ідентифікатором UA-2022-11-29-015703-a опубліковано оголошення про проведення Меджибізькою селищною радою відкритих торгів на закупівлю електричної енергії на 2023 рік в обсязі 600000кВт/год із очікуваною вартістю до 57000000,00грн (код ДК 021:2015 - 09310000-5 – "Електрична енергія".).
Зокрема у вказаному оголошенні, окрім іншого, визначено строк поставки товарів – до 31.12.2023р.
Згідно з інформацією про закупівлю електричної енергії на 2023 рік (код ДК 021:2015 - 09310000-5 – "Електрична енергія".) за ідентифікатором закупівлі UA-2022-11-29-015703-a, замовником є Меджибізька селищна рада Хмельницького району Хмельницької області, джерелом фінансування закупівлі є кошти місцевого бюджету.
10.01.2023р. між Меджибізькою селищною радою Хмельницького району Хмельницької області (Споживач) та ТОВ "Хмельницькенергозбут" (Постачальник) укладено договір про постачання електричної енергії №22400107/7.
Цей договір про постачання електричної енергії споживачу (далі – договір) є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником електричної енергії та укладається сторонами, з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 12.10.2022р №1178 "Про затвердження Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування" (далі – Постанова КМУ №1178), статей 633, 634, 641, 642 ЦК України (п. 1.1 договору).
Відповідно до п. 2.1 договору, Постачальник зобов`язується продати електричну енергію у 2023 році Споживачу (код ДК 021:2015-09310000-5 - Електрична енергія) для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач зобов`язується оплатити Постачальнику вартість використаної електричної енергії та здійснювати інші платежі згідно з умовами цього договору.
Очікувані договірні обсяги закупівлі електричної енергії за цим договором становлять 600000кВт/год та визначенні в Додатку №2 до договору (п. 2.2 договору).
Пунктом 3.1 договору визначено, що постачання електричної енергії Споживачу здійснюється у строк до 31.12.2023р. включно.
Ціна договору становить 3483002,38грн, в тому числі ПДВ – 580500,40грн (п. 5.1 договору).
Відповідно до п. 5.2 договору Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з комерційною пропозицією, яка є Додатком 2 до цього договору.
У разі надання у встановленому порядку Постачальником Споживачу повідомлення про зміни умов цього договору (у тому числі зміну ціни), що викликані змінами регульованих складових ціни (тарифу на послуги з передачі та/або розподілу електричної енергії) та/або змінами в нормативно-правових актах щодо формування цієї ціни або умов постачання електричної енергії, цей договір вважається із зазначеної в повідомленні дати зміни його умов (але не раніше ніж через 20 днів від дня надання Споживачу повідомлення) зміненим на запропонованих Постачальником умовах — якщо Споживач не надав Постачальнику письмову заяву про незгоду/неприйняття змін.
Відповідно до пункту 5.3 договору спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції Постачальника.
Ціна за одиницю товару за договором може змінюватися з дотриманням Сторонами норм з урахуванням особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування (далі — Особливості), затверджених Постановою №1178 (п. 5.4 договору).
У пункті 15.1 договору визначено, що зміни до договору можуть вноситись у випадках, зазначених у цьому договорі та оформляються у письмовій формі шляхом укладення додаткової угоди.
Пропозиція щодо внесення змін до договору має містити обґрунтування необхідності внесення таких змін договору і виражати намір особи, яка її робила, вважати себе зобов?язаною у разі її прийняття. Обмін інформацією щодо внесення змін до договору здійснюється у письмовій формі шляхом взаємного листування (п. 15.3 договору).
Додаткові угоди та додатки до цього договору є його невід`ємною частиною і мають юридичну силу у разі, якщо вони викладені у письмовій формі, підписані Сторонами (п. 15.5 договору).
У пункті 16.2 договору сторони погодили, що Постачальник має повідомити про зміну будь-яких умов договору Споживана не пізніше, ніж за 20 днів до їх застосування з урахуванням інформації про право Споживача розірвати договір. Постачальник зобов`язаний повідомити Споживача в порядку, встановленому законом, про будь-яке збільшення ціни і про право припинити дію договору без сплати будь-яких штрафних санкцій чи іншої фінансової компенсації Постачальнику, якщо Споживач не приймає нові умови.
Істотними умовами договору про закупівлю є предмет (найменування, кількість. якість), ціна (порядок визначення ціни) та строк дії договору. Інші умови договору про закупівлю не є істотними на можуть змінюватись та/або доповнюватись відповідно до норм Господарського та Цивільного кодексів, за згодою Сторін у випадках, передбачених умовами даного договору та чинним законодавством України, шляхом укладання додаткової угоди до договору (п. 16.8 договору). 
Згідно з п. 16. 9 договору істотні умови цього договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, передбачених п. 19 Особливостей, зокрема у випадку зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків Замовника.
Сторони протягом дії цього договору вносять зміни у договір в частині ціни за одиницю товару у разі коливання ціни товару на ринку. В такому випадку Постачальник письмово звертається до Споживача щодо зміни ціни за одиницю товару. Наявність факту коливання ціни на ринку підтверджується довідкою(ами) (завіреними копіями довідок) компетентного органу (Торгово-промислової палати України та/або її регіональних представництв або ДП "Держзовнішінформ", або ДП "Укрпромзовнішекспертиза" чи іншого погодженого Сторонами органу щодо величини коливання на ринку. В письмовому зверненні Постачальник наводить посилання на зміни в нормативно-правових актах щодо формування ціни або умов постачання електричної енергії, на підставі яких вносяться зміни/доповнення в Порядок визначення та зміни ціни постачання електричної енергії (п. 16.9.1 договору).
Відповідно до п. 16.9.7 договору зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS, регульованих цін (тарифів), нормативів, середньозважених цін на електроенергію на ринку "на добу наперед", що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни. Сторони можуть внести відповідні зміни в разі зміни регульованих цін (тарифів) на передачу електричної енергії та/або середньозважених цін на електричну енергію на ринку "на добу наперед" згідно з Додатком 2 до договору.
У пункті 17.1 договору визначено, що невід`ємною частиною цього договору є: Додаток №1 – Комерційна пропозиція Постачальника; Додаток №2 – Примірна форма Заявки на постачання електричної енергії Споживачу; Додаток №3 – Примірна форма Акту приймання – передачі електричної енергії.
Договір про постачання електричної енергії №22400107/7 підписаний представниками сторін та скріплений їхніми відтисками печаток.
У додатку №1 до договору - "Комерційна пропозиція Постачальника" сторони погодили: кількість електричної енергії - 600000кВт/год; ціну товару без ПДВ, без тарифу на передачу та без тарифу на розподіл за 1кВт/год – 3,22744грн; тариф на передачу, без ПДВ - 0,34564грн; тариф на розподіл, без ПДВ – 1,264423грн; базову ціну товару, без ПДВ, з тарифом на передачу та тарифом на розподіл за 1кВт/год – 4,83750грн (загальна вартість договору 3483002,38грн з ПДВ).
У п. 1.1 додатку №1 зазначено, що відповідно до п. 5.3 договору тариф на передачу електричної енергії, що включений в ціну за одиницю товару, станом на дату проведення аукціону, по процедурі згідно з якою укладено цей договір, затверджено постановою НКРЕКП №2454 від 01.12.2021р., та становить 0,34564грн без ПДВ. Також у п. 1.2 додатку №1 зазначено, що відповідно до п. 5.4 договору тариф на розподіл електричної енергії, що включений в ціну за одиницю товару, станом на дату проведення аукціону, по процедурі згідно з якою укладено цей договір, затверджено постановою НКРЕКП №2611 від 17.12.2021р., та становить 1,26442грн без ПДВ; оператор системи розподілу - АТ "Хмельницькобленерго".
У додатку №2 до договору складено Заявку на постачання електричної енергії Споживачу (за відповідними об`єктами електроспоживання).
Додаток №3 до договору містить примірну форму Акту приймання-передачі електричної енергії.
19.01.2023р. між Меджибізькою селищною радою та ТОВ "Хмельницькенергозбут" укладено додаткову угоду №1, відповідно до якої збільшено тариф на передачу електричної енергії, без ПДВ до 0,38028грн/кВт*год. та тариф на розподіл, без ПДВ до 1,35006грн/кВт*год.
22.04.2023р. між Меджибізькою селищною радою та ТОВ "Хмельницькенергозбут" укладено додаткову угоду №2, відповідно до якої збільшено тариф на передачу електричної енергії, без ПДВ до 0,43025грн/кВт*год.
08.06.2023р. між Меджибізькою селищною радою та ТОВ "Хмельницькенергозбут" укладено додаткову угоду за №3, відповідно до якої збільшено тариф на послуги з розподілу електричної енергії, без ПДВ до 1,51521грн/ кВт*год.
07.07.2023р. між Меджибізькою селищною радою та ТОВ "Хмельницькенергозбут" укладено додаткову угоду №4, відповідно до якої збільшено тариф на передачу електричної енергії, без ПДВ до 0,48510грн/кВт*год та тариф на послуги з розподілу електричної енергії, без ПДВ до 1,76294грн/кВт*год.
07.08.2023р. між Меджибізькою селищною радою та ТОВ "Хмельницькенергозбут" укладено додаткову угоду №5, відповідно до якої, у зв`язку із збільшенням середньозваженої ціни на ринку "на добу наперед", що підтверджується довідкою Хмельницької торгово-промислової палати від 01.08.2023р. №22-05/761, ціну за 1 кВт/год. електричної енергії збільшено до 5,66461грн (без ПДВ).
ТОВ "Хмельницькенергозбут" звернулось до Меджибізької селищної ради із листом №03.05.05/735 від 01.09.2023р. у зв`язку з збільшенням середньозваженої ціни на ринку "на добу вперед" (РДН) в серпні 2023 року - 4162,23грн/Мвт.год (без ПДВ) в порівнянні з липнем 2023р. – 3669,87грн/Мвт.год (без ПДВ), що підтверджено довідкою Хмельницької торгово-промислової палати від 30.08.2023р. №22-05/895 та надало додаткову угоду до договору від 10.01.2023р. №22400107/7.
Також до листа додано Інформаційну довідку №22-05/895 від 30.08.2021р., відповідно до якої середньозважена ціна купівлі-продажу електричної енергії на ринку "на добу наперед" (РНД) для Об`єднаної енергосистеми України (ОЕС) у липні 2023р. (з 01.07.2023р. по 31.07.2023р.) становила 3669,87грн/Мвт.год, без ПДВ; у серпні 2023р. (з 01.08.2023р. по 31.08.2023р.) становила 4162,23грн/Мвт.год, без ПДВ. Коливання ціни між зазначеними періодами - +13,42%. 
06.09.2023р. між Меджибізькою селищною радою та ТОВ "Хмельницькенергозбут" укладено додаткову угоду №6, відповідно до п. 1 якої, у зв`язку із збільшенням середньозваженої ціни на ринку "на добу наперед" в серпні 2023р. – 4162,23грн/Мвт.год, без ПДВ в порівнянні з липнем 2023р. – 3669,87грн/Мвт.год,без ПДВ, що підтверджено довідкою Хмельницької торгово-промислової палати від 01.08.2023р. №22-05/761, сторони за взаємною згодою вирішили додаток №1 до договору №22400107/7 від 10.01.2023р. викласти в новій редакції. Цей додаток є невід`ємною частиною додаткової угоди №6 до договору.
У пункті 3 додаткової угоди №6 сторони погодили, що вона набирає чинності (вважається укладеною) з моменту її підписання уповноваженими представниками сторін і є невід`ємною частиною договору №22400107 від 10.01.2023р. та згідно з ст. 631 ЦК України розповсюджує свою дію на правовідносини, які виникли між сторонами з 01.09.2023р. і діє до 31.12.2023р.
Зокрема, додатковою угодою №6 збільшену ціну товару за 1кВт/год, без ПДВ, без тарифу на передачу та без тарифу на розподіл до 3,87507грн, а також збільшено базову ціну товару за 1кВт/год, без ПДВ, з тарифом на передачу та тарифом на розподіл до 6,12311грн.
ТОВ "Хмельницькенергозбут" звернулось до Меджибізької селищної ради із листом №03.05.05/1082 від 30.11.2023р., у якому у зв`язку із коливанням ціни на ринку "на добу наперед" (РНД), що відбулось з моменту останнього внесення змін до договору в частині зміни ціни за одиницю товару 01.09.2023р. та ціною на момент звернення постачальника 30.11.2023р., відповідачем запропоновано збільшити ціну за одиницю товару пропорційно збільшенню ціни на ринку, що підтверджено довідкою Хмельницької торгово-промислової палати від 29.11.2023р. №22-05/1278, та відомостями, отриманими з офіційного сайту ДП "Оператор ринку", а також надано разом із листом додаткову угоду до договору від 10.01.2023р. №22400107/7.
Також до листа додано Інформаційну довідку 29.11.2023р. №22-05/1278, відповідно до якої середньозважена ціна купівлі-продажу електричної енергії на ринку "на добу наперед" (РНД) для Об`єднаної енергосистеми України (ОЕС) станом на 01.09.2023р. – 3753,44грн/Мвт.год, без ПДВ, а у листопаді (станом на 30.11.2023р.) – 4357,80грн/Мвт.год, без ПДВ. Коливання ціни між зазначеними періодами - +16,10%. 
13.12.2023р. сторони уклали додаткову угоду №7 до договору №22400107/7 від 10.01.2023р., відповідно до якої, у зв`язку із коливанням ціни на ринку "на добу наперед" (РНД), що відбулось з моменту останнього внесення змін до договору в частині зміни ціни за одиницю товару 01.09.2023р. та ціною на момент звернення постачальника 30.11.2023р., збільшили ціну за одиницю товару пропорційно збільшенню ціни на ринку, що підтверджено довідкою Хмельницької торгово-промислової палати від 29.11.2023р. №22-05/1278, та даними ДП "Оператор ринку", зокрема з офіційного сайту.
У пункті 1 додаткової угоди №7 визначено, що сторони вирішили додаток №1 (Комерційна пропозиція) до договору №22400107/7 від 10.01.2023р. викласти в новій редакції. Цей додаток є невід`ємною частиною додаткової угоди та договору.
Додаткова угода набирає чинності (вважається укладеною) з моменту її підписання уповноваженими представниками сторін і є невід`ємною частиною договору №22400107/7 від 10.01.2023р., а в частині застосування ціни за 1 кВт*год електричної енергії набирає чинності з 01.12.2023р.
Зокрема, додатковою угодою №7 від 13.12.2023р. сторонами збільшено ціну товару за 1 кВт/год, без ПДВ, без тарифу на передачу та без тарифу на розподіл до 4,49896грн, а також базову ціну товару за 1 кВт/год, без ПДВ, з тарифом на передачу та тарифом на розподіл до 6,747грн.
29.12.2023р. між сторонами укладено додаткову угоду за №8, відповідно до якої з урахуванням зменшення обсягів закупівлі електроенергії зменшено суму договору на 795808,03грн з ПДВ, а також встановлено, що ціна договору №22400107/7 від 10.01.2023р. становить 2687194,35грн з ПДВ.
На виконання умов договору відповідачем у період спірних правовідносин, зокрема з дати дії додаткової угоди №6 по кінець дії договору (з 01.09.2023р. по 31.12.2023р.) поставлено позивачу електричну енергію у загальному розмірі 172589кВт/год, що підтверджується рахунками-фактурами: №22400107 від 09.10.2023р. (обсяг споживання - 27314кВт/год), від 06.11.2023р. (обсяг споживання - 35968кВт/год), від 15.12.2023р. (обсяг споживання - 53514кВт/год), від 27.12.2023р. (обсяг споживання - 55793кВт/год), а також актами приймання-передавання товарної продукції №22400107 від 30.09.2023р., від 31.10.2023р., від 31.12.2023р.
У свою чергу, позивачем сплачено відповідачу за отриману у період з вересня по грудень 2023 року електроенергію на загальну суму 1309908,15грн, що підтверджується платіжними інструкціями: №31 від 17.10.2023р. на суму 5856,48грн з ПДВ; №374 від 17.10.2023р. на суму 28714,94грн з ПДВ; №165 від 17.10.2023р. на суму 37627,74грн з ПДВ; №30 від 17.10.2023р. на суму 50185,00грн з ПДВ; №39 від 17.10.2023р. на суму 3056,33грн з ПДВ; №355 від 17.10.2023р. на суму 75255,47грн з ПДВ; №174 від 14.11.2023р. на суму 15555,15грн з ПДВ; №404 від 14.11.2023р. на суму 40779,91грн з ПДВ; №394 від 14.11.2023р. на суму 99326,64грн з ПДВ; №33 від 14.11.2023р. на суму 2939,09грн з ПДВ; №30 від 14.11.2023р. на суму 8391,11грн з ПДВ; №37 від 14.11.2023р. на суму 97291,32грн з ПДВ; №40 від 23.12.2023р. на суму 5145,00грн з ПДВ; №465 від 23.12.2023р. на суму 52633,35грн з ПДВ; №46 від 23.12.2023р. на суму 187804,81грн з ПДВ; №196 від 23.12.2023р. на суму 24093,30грн з ПДВ, №469 від 23.12.2023р. на суму 114674,70грн з ПДВ; №34 від 24.12.2023р. на суму 2998,89грн з ПДВ; №15 від 24.12.2023р. на суму 5856,48грн з ПДВ; №1 від 19.01.2024р. на суму 49072,27грн з ПДВ; №1 від 19.01.2024р. на суму 112135,14грн з ПДВ; №1 від 19.01.2024р. на суму 57848,78грн з ПДВ; №1 від 19.01.2024р. на суму 3084,73грн з ПДВ; №1 від 19.01.2024р. на суму 23641,49грн з ПДВ; №1 від 19.01.2024р. на суму 205940,03грн з ПДВ.
04.06.2024р. Летичівською окружною прокуратурою надіслано запит до Хмельницької торгово-промислової палати, у якому прокуратурою повідомлено, що під час опрацювання інтернет-сайту електронних закупівель "Prozorro" виявлено можливі порушення вимог законодавства при проведенні закупівлі Меджибізькою селищною радою (UА-2022-11-29-015703-а), предметом якої визначено електричну енергію (код ДК 021:2015:09310000-5). З урахуванням наведеного, а також з метою встановлення наявності підстав для захисту інтересів держави, керуючись ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор просить повідомити про середньозважені ціни купівлі-продажу електричної енергії на ринку "на добу на перед".
У відповідь, 04.06.2024р. Хмельницькою торгово-промисловою палатою надіслано на адресу Летичівської окружної прокуратури Інформаційно-цінову довідку №22-05/613 відповідно до якої середньозважена ціна купівлі-продажу електричної енергії на ринку "на добу наперед" (РНД) для Об`єднаної енергосистеми України (ОЕС) становить станом на 07.08.2023р. – 4318,39грн.Мвт/год, без ПДВ (коливання ціни відносно попередньої дати, % - (-)); станом на 06.09.2023р. – 4273,57грн.Мвт/год, без ПДВ (коливання ціни відносно попередньої дати, % - (-1,0)).
04.06.2024р. Летичівською окружною прокуратурою надіслано запит на адресу Меджибізької селищної ради, у якому прокуратурою повідомлено, що під час опрацювання інтернет-сайту електронних закупівель "Prozorro" виявлено можливі порушення вимог законодавства при проведенні закупівлі Меджибізькою селищною радою (ідентифікатор закупівлі UА-2022-11-29-015703-а), предметом якої визначено електричну енергію (код ДК 021:2015: 09310000-5). Враховуючи викладене, прокурор просить Меджибізьку селищну раду надати інформацію за договором №22400107/7 від 10.01.2023р. у табличному вигляді, зокрема щодо загального об`єму продукції, передбаченого за основним договором (електричної енергії), ціни за одиницю за якою поставлено електроенергію, фактично поставленого об`єму за ціною відповідно до умов договору, суми перерахованих коштів. У листі прокурор зазначає, що вказана інформація необхідна для захисту інтересів держави відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру".
10.06.2024р. Меджибізькою селищною радою надіслано на адресу Летичівської окружної прокуратури листа, у якому надано інформацію за договором від 10.01.2023р. № 22400107/7 на постачання електричної енергії споживачу у табличному вигляді.
24.04.2024р. Летичівською окружною прокуратурою надіслано лист за №53-1687вих-24 на адресу Меджибізької селищної ради, у якому позивача повідомлено про можливі порушення ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" при укладанні додаткових угод до договору №22400107/7 від 10.01.2023р. Також у листі прокурор просить вжити заходів до усунення порушень законодавства та надати до окружної прокуратури належним чином завірені копії документів, зазначених у листі, а також повідомити загальну кількість електроенергії, що поставлена за договором та суму оплати за договором. У листі прокурор зазначає, що вказана інформація необхідна для встановлення наявності підстав для захисту інтересів держав відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру".
У відповідь, листом за №02-20/788 від 23.05.2024р. Меджибізька селищна рада повідомила Летичівську окружну прокуратуру, що загальна кількість електроенергії, що поставлена за договором №22400107/7 від 10.01.2023р. становить 398448кВт на загальну суму – 2687194,35грн. Водночас, в означеному листі селищна рада просить прокуратуру з метою захисту інтересів держави в особі Меджибізької селищної ради вжити заходів щодо усунення можливого порушення законодавства, оскільки в бюджеті селищної ради відсутні бюджетні асигнування для оплати судового збору. 
27.11.2025р. Летичівською окружною прокуратурою надіслано запит на адресу Хмельницької торгово-промислової палати з проханням надати інформацію щодо середньозважених цін купівлі-продажу електричної енергії на ринку "на добу наперед" (РНД) для Об`єднаної енергосистеми України станом на 01.08.2023р. та 01.09.2023р., а також відсоток коливання цін на вказаний товар у періоди між зазначеними датами та додатково вказати вартість зазначеного товару без ПДВ та з ПДВ. У листі прокурор зазначає, що вказана інформація необхідна для встановлення наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді відповідно до ст. 23 Закону України "Про прокуратуру".
У відповідь, 28.11.2025р. Хмельницькою торгово-промисловою палатою надіслано на адресу Летичівської окружної прокуратури Інформаційно-цінову довідку №22-05/1165 згідно з якою середньозважена ціна купівлі-продажу електричної енергії на ринку "на добу наперед" (РНД) для Об`єднаної енергосистеми України (ОЕС) становить станом на 01.08.2023р. – 4136,27грн.Мвт/год, без ПДВ та станом на 01.09.2023р. – 3753,44грн.Мвт/год, без ПДВ. Коливання ціни між зазначеними датами – (-9,25%).
27.11.2025р. Летичівською окружною прокуратурою надіслано запит на адресу Хмельницької торгово-промислової палати з проханням надати інформацію щодо середньозважених цін купівлі-продажу електричної енергії на ринку "на добу наперед" (РНД) для Об`єднаної енергосистеми України станом на 01.08.2023р. та 01.12.2023р., а також відсоток коливання цін на вказаний товар у періоди між зазначеними датами та додатково вказати вартість зазначеного товару без ПДВ та з ПДВ. У листі прокурор зазначає, що вказана інформація необхідна для встановлення наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді відповідно до ст. 23 Закону України "Про прокуратуру".
28.11.2025р. Хмельницькою торгово-промисловою палатою надіслано на адресу Летичівської окружної прокуратури Інформаційно-цінову довідку №22-05/1166 згідно з якою середньозважена ціна купівлі-продажу електричної енергії на ринку "на добу наперед" (РНД) для Об`єднаної енергосистеми України (ОЕС) становить станом на 01.08.2023р. – 4136,27грн.Мвт/год та станом на 01.12.2023р. – 4144,27грн.Мвт/год. Коливання ціни між зазначеними датами – (+0,19%).
15.10.2025р. Летичівською окружною прокуратурою надіслано на адресу Меджибізької селищної ради листа щодо надання інформації з приводу наміру вжиття заходів, спрямованих на визнання недійсними додаткових угод до договору №22400107/7 від 10.01.2023р. та стягнення надмірно сплачених коштів.
23.10.2025р. Меджибізька селищна рада листом з додатками повідомила Летичівську окружну прокуратуру, що селищною радою не вживалися заходи щодо звернення до суду із позовом про визнання недійсними додаткових угод до договору та про стягнення коштів за товар який не був поставлений за умовами договору №22400107/7 від 10.01.2023р. Також у вказаному листі позивачем зазначено, що процедура закупівлі електричної енергії за ідентифікатором UA-2022-11-29-015703-a проводилась за рахунок коштів місцевого бюджету.
Окрім зазначеного, у матеріалах справи містяться відомості (витяги) АТ "Оператор ринку" щодо середньозважених цін на ринку "на добу наперед" для Об`єднаної енергосистеми України (ОЕС), долучені до справи прокурором.
Також до позову прокурором додано звіт про виконання договору про закупівлю від 10.01.2023р. за ідентифікатором UA-2022-11-29-015703-a.
05.12.2025р. заступник керівника Летичівської окружної прокуратури звернувся із повідомленням за №53-4767вих25 про встановлення підстав та намір здійснювати представництво інтересів держави в суді, на виконання вимог ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", у якому повідомив, що Летичівською окружного прокуратурою до суду буде  пред`явлено позовну заяву в інтересах держави в особі Меджибізької селищної ради до ТОВ "Хмельницькенергозбут" про визнання недійсними додаткових угод №6 від 06.09.2023р., №7 від 13.12.2023р. до договору №22400107/7 від 10.01.2023р. та стягнення грошових коштів на суму 136728,90грн.
19.12.2025р. Меджибізька селищна рада листом повідомила Летичівську окружну прокуратуру, що не заперечує проти вжиття відповідних заходів прокуратурою, а саме щодо звернення до суду з позовом в інтересах селищної ради про визнання недійсними додаткових угод та стягнення грошових коштів.
Інших доказів, які стосуються предмету спору, матеріали справи не містять.
Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.
Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Частиною 3 ст. 4 ГПК України передбачено, що до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді встановлені у Законі України "Про прокуратуру", частина третя статті 23 якого визначає, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.
Відповідно до абзаців першого - третього частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.
Згідно із частиною четвертою статті 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.
Відповідно до абзацу другого частини п`ятої статті 53 ГПК України у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 826/13768/16, від 05 березня 2020 року у справі №9901/511/19, від 26 травня 2020 року у справі №912/2385/18, від 06 липня 2021 року у справі №911/2169/20, від 21 червня 2023 року у справі № 905/1907/21).
Частини третя та четверта Закону України "Про прокуратуру", серед іншого, встановлюють умови, за яких прокурор може виконувати субсидіарну роль із захисту інтересів держави за наявності органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (орган, уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах).
Встановлена цим Законом умова про необхідність звернення прокурора до компетентного органу перед пред`явленням позову спрямована на те, аби прокурор надав органу можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №912/2385/18). За позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.
Тобто, визначений частиною четвертою статті 23 Закону України "Про прокуратуру" обов`язок прокурора перед зверненням з позовом звернутись спершу до компетентного органу стосується звернення до органу, який надалі набуде статусу позивача. У цій статті не йдеться про досудове врегулювання спору, і, відповідно, вона не покладає на прокурора обов`язок вживати заходів з такого врегулювання шляхом досудового звернення до суб`єкта, якого прокурор вважає порушником інтересів держави і до якого як до відповідача буде звернений позов.
Іншими словами, прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта лише тоді, коли той має повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, але не здійснює чи неналежно їх здійснює. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 826/13768/16, від 15 січня 2020 року у справі № 698/119/18, від 11 лютого 2020 року у справі № 922/614/19, від 28 вересня 2022 року у справі № 483/448/20, від 08 листопада 2023 року у справі № 607/15052/16-ц).
У категорії спорів щодо визнання недійсними договорів, укладених у межах публічних закупівель, пред`явлення прокурором позову в інтересах осіб, уповноважених державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, має ґрунтуватися на визначенні того, яка саме особа є суб`єктом, що має безпосередній інтерес у захисті державних фінансових ресурсів та в належному виконанні договірних зобов`язань відповідно до положень Закону України "Про публічні закупівлі" (див. постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12 березня 2025 року у справі №924/524/24).
Закон не зобов`язує прокурора подавати позов в особі усіх органів, які можуть здійснювати захист інтересів держави у спірних відносинах і звертатись з позовом до суду. Належним буде звернення в особі хоча б одного з них (див. постанову об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 червня 2021 року у справі №927/491/19, постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19 серпня 2020 року у справі №923/449/18, від 25 лютого 2021 року у справі №912/9/20, від 25 червня 2024 року у справі №918/760/23, від 01 жовтня 2024 року у справі №918/778/23, від 20 лютого 2025 року у справі №910/16372/21).
У справі, яка розглядається, прокурор, обґрунтовуючи звернення до суду з позовом в інтересах держави в особі Меджибізької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області, зазначає, що оскільки закупівля електроенергії за договором здійснена за рахунок коштів місцевого бюджету, укладення оспорюваних додаткових угод до договору публічної закупівлі з порушенням вимог Закону України "Про публічні закупівлі" призвело до нераціонального та неефективного використання бюджетних коштів, а також порушило економічні (майнові) інтереси територіальної громади в особі Меджибізької селищної ради та держави у бюджетній сфері, оскільки заподіяло прямої шкоди майновим інтересам держави у вигляді переплати бюджетних коштів.
Так, місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст (ст. 2 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").
Відповідно до положень ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до повноважень селищної ради належить, зокрема розгляд прогнозу місцевого бюджету, затвердження місцевого бюджету, внесення змін до нього; затвердження звіту про виконання відповідного бюджету.
Тобто, з огляду на вищезазначене Меджибізька селищна рада є органом, який наділений повноваженнями щодо розпорядження коштами місцевого бюджету. Правомірне та раціональне використання бюджетних коштів становить інтерес територіальної громади в особі Меджибізької селищної ради.
З огляду на положення ст. 22 Бюджетного кодексу України Меджибізька селищна рада є розпорядником бюджетних коштів (за рахунок яких здійснювалася закупівля електричної енергії за договором), що уповноважений на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань і здійснення видатків бюджету та зобов`язаний ефективно та раціонально використовувати бюджетні кошти, чим сприяти недопущенню порушень інтересів держави у бюджетній сфері та публічних закупівель.
Враховуючи те, що Меджибізька селищна рада є стороною оспорюваних додаткових угод та стороною на користь якої прокурор просить стягнути надмірно сплачені за договором грошові кошти, прокурор правомірно визначив її позивачем у справі. 
Зазначене узгоджується із позицією Великої Палати Верховного Суду викладеною у постанові від 15.09.2020р. у справі №469/1044/17 (відповідно до якої за певних обставин прокурор може звертатися до суду в інтересах держави і в особі органу місцевого самоврядування, зокрема тоді, коли цей орган є стороною правочину, про недійсність якого стверджує прокурор. Оскільки таку позовну вимогу вправі заявити, зокрема будь-яка сторона правочину, відповідний орган як така сторона може бути позивачем.
З матеріалів справи вбачається, що Летичівська окружна прокуратура листом №54-2320вих24 від 04.06.2024р. інформувала Меджибізьку селищну раду про порушення вимог ЗУ "Про публічні закупівлі" під час укладення додаткових угод до договору №22400107/7 від 10.01.2023р.
Крім цього, Летичівська окружна прокуратура зверталась до Меджибізької селищної ради із листами №53-1687вих-24 від 24.04.2024р. та №53-4140вих-25 від 15.10.2025р. щодо надання інформації про те чи вживалися та чи будуть вживатися в майбутньому заходи, спрямовані на визнання недійсними додаткових угод до договору, укладених між сторонами, та стягнення надмірно сплачених коштів.
У відповідь, листами №02-20/788 від 23.05.2024р. та №02-20/1472 від 23.10.2025р. Меджибізька селищна рада повідомила, що заходи щодо визнання недійсними оспорюваних додаткових угод та стягнення надмірно сплачених коштів не вживались.
Тобто, підставою реалізації прокурором представницьких функцій стала усвідомлена пасивна поведінка уповноваженого суб`єкта щодо захисту інтересів держави, який є розпорядником бюджетних коштів, за рахунок яких здійснювалася закупівля електричної енергії за договором.
Водночас, судом враховано, що на підтвердження дотримання прокурором порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" для звернення до суду з відповідним позовом, до матеріалів справи долучено повідомлення від 05.12.2025р., адресоване позивачу, про намір здійснювати представництво в суді законних інтересів держави в особі цього органу шляхом пред`явлення відповідного позову до суду.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що прокурор у цій справі підтвердив наявність підстав для представництва інтересів держави в суді та цілком правильно визначив Меджибізьку селищну раду Хмельницького району Хмельницької області позивачем за пред`явленим ним до суду позовом.
Щодо суті спору.
Згідно із частиною першою статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Частиною третьою статті 215 Цивільного кодексу України визначено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
За частиною першою статті 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Тобто, для того щоб визнати той чи інший правочин недійсним, позивач по справі має довести, що такий правочин, саме в момент його укладання, зокрема, суперечив ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Як вбачається з матеріалів справи, 10.01.2023р. між Меджибізькою селищною радою Хмельницького району Хмельницької області (Споживач) та ТОВ "Хмельницькенергозбут" (Постачальник) укладено договір про постачання електричної енергії №22400107/7.
Відповідно до п. 2.1 договору, Постачальник зобов`язується продати електричну енергію у 2023 році Споживачу (код ДК 021:2015-09310000-5 - Електрична енергія) для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач зобов`язується оплатити Постачальнику вартість використаної електричної енергії та здійснювати інші платежі згідно з умовами цього договору.
Очікувані договірні обсяги закупівлі електричної енергії за цим договором становлять 600000кВт/год та визначенні в Додатку №2 до договору (п. 2.2 договору).
Пунктом 3.1 договору визначено, що постачання електричної енергії Споживачу здійснюється у строк до 31.12.2023р. включно.
Ціна договору становить 3483002,38грн, в тому числі ПДВ – 580500,40грн (п. 5.1 договору). У свою чергу, ціна за одиницю товару (1кВт/год), визначена у додатку №1 "Комерційна пропозиція Постачальника", становила – 4,83750грн, без ПДВ. У подальшому сторонами укладено низку додаткових угод, зокрема додаткові угоди №№ 6, 7, якими збільшувалась ціна електричної енергії за 1кВт/год у порівнянні з ціною, встановленою в договорі, що призвело до зростання вартості фактично спожитої електричної енергії без відповідного зменшення фінансового навантаження на бюджет.
Уклавши 10.01.2023р. договір №22400107/7 сторони погодили всі його істотні умови та порядок внесення змін до них.
Зокрема, у пункті 16.8 договору визначено, що істотними умовами договору про закупівлю є предмет (найменування, кількість. якість), ціна (порядок визначення ціни) та строк дії договору. 
Істотні умови цього договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, передбачених п. 19 Особливостей №1178 та умовами цього договору (п. 16.9 договору).
Суд враховує, що кожна зміна істотних умов договору про закупівлю, зокрема ціни за одиницю товару, повинна мати самостійне, належне та документально підтверджене обґрунтування. Документи, якими обґрунтовується зміна ціни, повинні містити підтвердження фактичного коливання ринкової ціни товару, динаміку такого коливання, джерела інформації та їх співвідношення з попередніми періодами.
Так, в обґрунтування підстав підписання додаткової угоди №6 від 06.09.2023р., сторони договору послалися на збільшення середньозваженої ціни на ринку "на добу наперед" та довідку Хмельницької торгово-промислової палати від 01.08.2023р. №22-05/761, а також на відомості ДП "Оператор ринку".
Водночас, в обґрунтування підстав підписання додаткової угоди №7 від 13.12.2023р., сторони договору послалися на коливанням ціни на ринку "на добу наперед" (РНД), що відбулось з моменту останнього внесення змін до договору в частині зміни ціни за одиницю товару 01.09.2023р. та ціною на момент звернення постачальника 30.11.2023р., що призвело до збільшення ціни за одиницю товару пропорційно збільшенню ціни на ринку, а також послалися на довідку Хмельницької торгово-промислової палати від 29.11.2023р. №22-05/1278 та відомості ДП "Оператор ринку".
Зокрема, означеними додатковими угодами №6 та №7 до договору №22400107/7 від 10.01.2023р. збільшено ціну за одиницю товару і зменшено його кількість.
24 січня 2024 року Велика Палата Верховного Суду прийняла постанову у справі №922/2321/22, в якій вирішувалось питання про те, чи дозволяють норми пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" (у редакції Закону №114-ІХ) збільшувати ціну товару більш ніж на 10% від початково встановленої ціни в договорі про закупівлю.
У пунктах 88-90 наведеної постанови Велика Палата Верховного Суду виснувала, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається.
Зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у разі зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, у порядку статті 652 ЦК України, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
У будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", проте загальне збільшення такої ціни не повинне перевищувати 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.
Такий правовий висновок неодноразово також був викладений у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11 квітня 2024 року у справі № 922/433/22, від 01 жовтня 2024 року у справі № 918/779/23, від 06 лютого 2025 року у справі № 910/5182/24, від 18 лютого 2025 року у справі № 925/889/23 тощо, де інтерпретовано та застосовано положення пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" як імперативну норму, яка визначає верхню межу дозволеного відсоткового збільшення ціни за одиницю товару - не більше 10% від ціни товару, погодженої сторонами в договорі про закупівлю.
Отже, згідно з положеннями пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" (у редакції Закону № 114-ІХ) зміна ціни в договорі закупівлі допускається за таких умов:
- збільшення ціни за одиницю товару до 10%;
- збільшення ціни має бути пропорційне збільшенню ціни цього товару на ринку в разі коливання його ціни на ринку;
- така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;
- така зміна може відбуватися не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю;
- обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.
До того ж застосована законодавцем при формулюванні цієї норми конструкція "не частіше ніж один раз на 90 днів" фактично надає можливість вносити зміни до ціни товару неодноразово, але лише в межах дозволеного відсоткового збільшення ціни за одиницю товару - не більше 10 %.
Законом №1530-ІХ внесено зміни до Закону № 922-VIII (у редакції Закону №114-ІХ) та викладено пункт 2 частини п`ятої статті 41 цього Закону в такій редакції: "Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю / внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії".
Внесеними Законом №1530-IX змінами у першому реченні пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII слова "підписання договору про закупівлю" замінені словами "підписання договору про закупівлю /внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару", а друге речення після слів "дизельного пального" доповнено словом "природного". Ці зміни полягали, зокрема, у корегуванні обмеження щодо мінімального 90-денного строку змін до ціни за одиницю товару після підписання договору про закупівлю. Водночас порогове значення у 10 % залишилося незмінним і застосовується й надалі.
Так, на відміну від норм пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII у редакції Закону №114-ІХ, який урегульовував можливість збільшення ціни за одиницю товару не частіше ніж один раз на 90 днів лише з моменту підписання договору про закупівлю, положеннями цього пункту в редакції Закону № 1530-IX визначено, що строк зміни умов договору може відраховуватись як з моменту підписання договору, так і з моменту внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Тобто редакцією цієї норми законодавець передбачив лише можливість внесення зміни до ціни договору неодноразово: вперше - один раз у перші 90 днів з дня підписання договору; другий і подальші рази - один раз на 90 днів, які починаються з моменту останньої зміни ціни.
Іншими словами, зміни та доповнення до пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", внесені Законом №1530-IX, стосуються лише встановлення альтернативного варіанта визначення моменту початку обчислення строку для зміни ціни за одиницю товару - 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю або 90 днів з моменту внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару.
Проте пунктом 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII як у редакції, викладеній Законом №114-ІХ, так і в редакції, викладеній Законом №1530-ХІ, однаково передбачено, що такі обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовуються у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.
Водночас положення пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIIIу редакції Закону №1530-ХІ не містять змін щодо максимально можливого збільшення розміру ціни за одиницю товару, погодженої сторонами договору закупівлі, визначеної попередньою редакцією цієї норми на рівні не більше 10%. У будь-якому випадку загальний розмір збільшення ціни не може перевищувати 10% ціни, встановленої в договорі закупівлі.
Філологічне тлумачення пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII свідчить, що зміна істотних умов договору про закупівлю після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі допускається лише у випадках, прямо передбачених цією нормою. Одним із цих випадків є збільшення ціни товару, але за умови, що таке збільшення не може перевищувати нормативно визначеного відсоткового значення суми, встановленої в договорі про закупівлю, яке у пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII унормовано на рівні не більше 10 %.
До того ж визначене законодавцем відсоткове значення обмеження суми є граничним (пороговим) і відповідний ліміт зміни ціни слід враховувати при кожному внесенні змін до договору про закупівлю, а не застосовувати щоразу до кожного окремого випадку внесення змін. Іншими словами, це означає, що сукупне значення збільшення ціни при послідовних змінах до договору (у разі коливання ціни товару на ринку) не може перевищувати нормативно закріпленого 10 % значення для зміни ціни, визначеної в договорі про закупівлю.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2025 року у справі №920/19/24.
Отже, норми пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону №922-VIII визначають правила внесення змін до договору про закупівлю без проведення нової процедури закупівлі, зокрема, надаючи можливість внесення цих змін у разі збільшення ціни товару, однак за умови, що сукупне значення збільшення ціни при послідовних змінах до договору не повинне перевищувати нормативно визначеного граничного (порогового) відсоткового значення суми, визначеної в договорі про закупівлю, а не застосовуватися щоразу до кожного окремого випадку внесення змін. Такі послідовні зміни не повинні спрямовуватися на ухиляння від виконання положень цієї норми Закону № 922-VIII.
Інший підхід до розуміння положень пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону №922-VIII, який передбачає щоразу з кожним внесення змін можливість збільшення ціни договору до 10 %, тобто можливість необмеженого збільшення ціни (понад 10% ціни договору закупівлі) при незмінному загальному розмірі суми закупівлі, може призвести до нівелювання мети законодавчого регулювання процедур закупівлі, адже відкриває шлях до маніпулювання учасниками загальною вартістю пропозицій, внаслідок чого відкривається можливість під час процедури усунути конкурентів, запропонувавши найнижчу ціну, та після укладення договору підвищити ціну до рівня економічно обґрунтованої.
Укладення додаткових угод до договору про закупівлю щодо зміни ціни на товар із урахуванням подібного підходу спотворюватиме результати торгів та зводитиме нанівець економію, яку було отримано під час підписання договору, та, як наслідок, робитиме результат закупівлі невизначеним й зумовлюватиме неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та статтею 5 Закону №922-VIII.
Окрім того, збільшення ціни може призвести до того, що кількість товарів настільки зменшиться, що виконання договору закупівлі в такому обсязі не відповідатиме господарській меті укладення замовником договору закупівлі.
До того ж застосування підходу, який передбачає можливість збільшувати ціну за одиницю товару більше ніж на 10 % пропорційно збільшенню ціни товару на ринку, у разі коливання ціни цього товару, спотворюватиме принцип добросовісної конкуренції серед учасників.
Велика Палата Верховного Суду з урахуванням наведеного вище аналізу нормативного припису пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, беручи до уваги усталену та послідовну судову практику, вважає, що зміна тлумачення зазначеної норми та запровадження протилежного підходу щодо можливості неодноразового збільшення ціни товару на 10% при кожному внесенні змін до договору про закупівлю більше нагадує власне зміну цієї норми та, як наслідок, порушуватиме принцип правової визначеності.
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21 листопада 2025 року у справі №920/19/24 наголошено на тому, що, з`ясовуючи законодавчу еволюцію пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону №922-VIII, суд звертає увагу на нормативне закріплення подібної можливості у постанові КМУ №1178, у підпункті 2 пункту 19 (в редакції постанови КМУ №1067) якої, з-поміж іншого, визначено, що обмеження щодо збільшення ціни за одиницю товару не більше ніж на 10% застосовується щодо кожного окремого випадку збільшення ціни за одиницю товару (без обмеження кількості змін), а змінена ціна за одиницю товару не повинна перевищувати 50% ціни за одиницю товару, що передбачена в початковому договорі про закупівлю.
Тобто, положеннями постанови КМУ №1178 (в редакції постанови КМУ від 01 вересня 2025 року № 1067), на відміну від норм пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону №922-VIII, чітко визначені як можливість застосування 10-відсоткового обмеження щодо збільшення ціни щодо кожного окремого випадку збільшення (без обмеження кількості змін), а не в цілому до усіх внесених змін, так і граничне значення на рівні 50%, на яке може бути змінена передбачена в початковому договорі про закупівлю ціна за одиницю товару, що вкотре додатково підтверджує, що приписи частини п`ятої статті 41 Закону №922-VIII не передбачають можливість збільшення ціни за одиницю товару на 10% під час кожного внесення змін до договору про закупівлю.
Ураховуючи наведене, Велика Палата Верховного Суду виснувала, що зміна умов договору про закупівлю щодо збільшення ціни за одиницю товару більше ніж на 10% не допускається, зокрема, у випадку закупівлі бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії. Внесені зміни Законом №1530-ІХ до пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону №922-VIII не стосуються встановленої первісною редакцією цього Закону заборони збільшення ціни за одиницю товару більше ніж на 10%, в тому числі і при здійсненні закупівлі бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.
Виняток з обмежень, викладений в останньому реченні пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, повинен тлумачитися суто буквально, а тому він стосується лише строків зміни ціни за одиницю товару у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії (дотримання умови про зміну лише раз на 90 днів в цьому випадку не діє) і не визначає верхньої межі збільшення (зміни) ціни за одиницю товару.
Водночас, у цій справі, враховуючи початкову визначену в договір ціну електричної енергії за 1кВт/год, її максимальне збільшення могло відбуватись до 5,321грн без ПДВ.
Натомість ціни, встановлені у додаткових угодах №№6, 7 перевищували відповідну межу, тобто, вартість товару збільшувалась понад 10% від початково встановленої в договорі ціни електроенергії. 
За таких обставин суд дійшов висновку, що збільшення ціни електричної енергії додатковими угодами №6 та №7 перевищило граничний розмір зміни ціни за одиницю товару, встановленого пунктом 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", у зв`язку з чим укладення зазначених додаткових угод не відповідало вимогам наведеної норми Закону.
Вказане свідчить про наявність підстав для визнання недійсними оспорюваних додаткових угод №6 від 06.09.2023р. та №7 від 13.12.2023р., оскільки вони укладені з порушенням вимог пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" та суперечать інтересам держави.
Водночас, щодо посилання відповідача на те, що коливання ціни на ринку, яке спричинило збільшення ціни за одиницю товару (електричної енергії) та відповідно укладення оспорюваних додаткових угод, підтверджено ціновими довідками №22-05/895 від 30.08.2023р. та №22-05/1278 від 29.11.2023р. Хмельницької торгово-промислової палати, а також даними ДП "Оператор ринку", розміщеними на офіційному сайті: https://www.oree.com.ua/, суд зауважує, що постачальник зобов`язаний довести підвищення ціни на певний товар на певному ринку за допомогою доказів, але й обґрунтувати для замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі. Продавець повинен обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. Продавець також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції). Такої правової позиції щодо імперативної поведінки постачальника дійшов Верховний Суд у постанові від 18.06.2021р. у справі №927/491/19.
Суд зазначає, що у справі відсутні, а відповідачем не надано доказів на підтвердження неможливості виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, а також у зверненнях до позивача не наведено причини, через які виконання укладеного договору стало для відповідача вочевидь невигідним.
При цьому, судом зауважено, що зі змісту долучених прокурором до справи відомостей (витягів) АТ "Оператор ринку", вбачається, що у період з дати дії останньої додаткової угоди (01.08.2023р.) по дату початку дії додаткової угоди №6 (01.09.2023р.) ціна на електричну енергію зменшилась з 4136,27грн/мВт.год (станом на 01.08.2023р.) до 3753,44грн/мВт.год (станом на 01.09.2023р.), а також зменшення ціни на електроенергію відбулось у період з дати укладання додаткової угоди №5 (07.08.2023р.) по дату укладання спірної додаткової угоди №6 (06.09.2023р.), так як станом на 07.08.2023р. ціна за електричну енергію становила 4318,39грн/мВт.год, а станом на 06.09.2023р. - 4273,57грн/мВт.год.
Окрім цього, відсутність росту та навпаки, спадання ціни на електроенергію у зазначений період підтверджується наступними доказами наявними у справі: Інформаційно-ціновою довідкою Хмельницької торгово-промислової палати №22-05/1165 від 28.11.2025р., у якій вказано, що коливання ціни між 01.08.2023р. та 01.09.2023р. становить – (-9,25%); Інформаційно-ціновою довідкою Хмельницької торгово-промислової палати №22-05/613 від 04.06.2024р., у якій зазначено, що коливання ціни станом на 06.09.2023р. відносно 07.08.2023р. складає (-1%).
Тобто, у період з дати укладання останньої додаткової угоди (додаткової угоди №5) до дати укладання додаткової угоди №6 від 06.09.2023р., на ринку не відбулося зростання ціни електроенергії, а навпаки мало місце її зменшення.
Також щодо підстави укладання додаткової угоди №7, а саме коливання ціни на ринку "на добу наперед" (РДН), що відбулося з моменту останнього внесення змін до договору в частині зміни ціни за одиницю товару (06.09.2023р.) та ціною на момент звернення постачальника листопад (станом на 30.11.2023р.), суд зазначає, що виключно коливання цін на ринку не може бути беззаперечною підставою для перегляду (збільшення) погодженої сторонами ціни за одиницю товару (правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.11.2023р. у справі №917/1009/22, від 18.07.2023р. у справі №916/944/22).
Крім цього, як вже зазначалось раніше, відповідні листи із зверненнями до позивача не містять обґрунтувань, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, а також не наведено причини, через які виконання укладеного договору стало вочевидь невигідним для відповідача.
Верховний Суд у постанові від 12.09.2019р. у справі №915/1868/18 наголосив, що можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та ст. 5 Закону України "Про публічні закупівлі".
Отже, відповідачем не підтверджено правомірності дій щодо зміни істотних умов договору про закупівлю після його підписання та до виконання сторонами в повному обсязі. За таких обставин зміна ціни згідно з оспорюваними додатковими угодами є безпідставною, суперечить принципам максимальної економії та ефективності, встановлених ст. 5 Закону України "Про публічні закупівлі", з огляду на що суд доходить висновку про наявність підстав для визнання оспорюваних додаткових угод №6 від 06.09.2023р. та №7 від 13.1.22023р. до договору №22400107/7 від 10.01.2023р. недійсними відповідно до ст. ст. 203, 215 ЦК України.
Також суд погоджується з доводами прокурора з приводу того, що відповідачем при надсиланні повідомлень позивачу про внесення змін до договору №22400107/7 від 10.01.2023р., шляхом укладання оспорюваних додаткових вимог, порушено вимоги п. 4 ч. 3 ст. 57 Закону України "Про ринок електричної енергії", положенням якої визначено, що електропостачальник має у чіткий та прозорий спосіб інформувати своїх споживачів про зміну будь-яких умов договору постачання електричної енергії споживачу не пізніше ніж за 20 днів до їх застосування з урахуванням інформації про право споживача розірвати договір, оскільки повідомлення про зміну умов договору надіслані відповідачем позивачу, зокрема від 01.09.2023р. та від 30.11.2023р., тобто з порушення вказаного вище строку. При цьому, суд зауважує, що аналогічна вимога також міститься у пунктах 15.2 та 16.2 договору №22400107/7 від 10.01.2023р., укладеного між сторонами.
Доводи відповідача з приводу того, що закупівля електричної енергії за договором №22400107/7 від 10.01.2023р. здійснювалась з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 12.10.2022р. №1178 "Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі" на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, а не Закону України "Про публічні закупівлі", що було зазначено Замовником суд оцінує критично з огляду на наступне. Верховний Суд у постанові від 28.08.2024р. у справі №918/694/23 зауважив, що постанова Кабінету Міністрів України є підзаконним нормативно-правовим актом; їх зміст лише деталізує випадки для можливості зміни сторонами правочину ціни договору в порядку пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", та не встановлює іншого алгоритму розрахунку процентного співвідношення ціноутворення передбаченого даною нормою. Також Верховний Суд у постанові від 18.06.2024р. у справі №922/2595/23 зазначив, що Постанова КМУ від 12.10.2022р. №1178 не передбачає внесення змін до Закону "Про публічні закупівлі", а лише встановлює певні особливості щодо процедури здійснення публічних закупівель під час дії воєнного стану.
Вказаним також спростовуються доводи відповідача з приводу того, що Постановою №1178 на час дії воєнного стану знято обмеження на допустимий відсоток підвищення ціни за одиницю товару та на періодичність такого підвищення.
Щодо вимоги про стягнення грошових коштів в сумі 136728,90грн, перерахованих за товар, який не отримано відповідно до умов договору. 
Згідно з частиною 1 статті 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Відповідно до частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
За приписами пункту 1 частини 3 статті 1212 Цивільного кодексу України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.
Додаткові угоди №6 від 06.09.2023р. та №7 від 13.12.2023р. до договору №22400107/7 від 10.01.2023р. є недійсними та не породжують правових наслідків.
Поверненню до бюджету підлягають кошти, які надлишково сплачено за умовами оспорюваних додаткових угод протягом строку їх дії.
Судом із долучених до справи рахунків-фактури та відомостей наданих позивачем листом №02-20/875 від 10.06.2024р., а також платіжних інструкцій встановлено, що за період з вересня 2023 року по грудень 2023 року, тобто з урахуванням підвищених цін додатковими угодами №6 від 06.09.2023р. та №7 від 13.12.2023р., позивачем за означений період договору було спожито 172589кВт/год за які сплачено 1309908,15грн.
Оскільки додаткові угоди №6 та №7 визнано недійсними, зобов`язання сторін щодо ціни за одиницю товару підлягають регулюванню умовами додаткової угоди №5, яка є дійсною та не оспорюється учасниками справи.
Відповідно, різниця між сумою фактично сплачених коштів (за цінами, які встановлювались додатковими угодами) та сумою, що підлягає сплаті з урахуванням ціни, погодженої в додатковій угоді №5, яка є неоспорюваною, є грошовою сумою, що безпідставно одержана ТОВ "Хмельницькенергозбут", підстава їх набуття відпала, а тому відповідач зобов`язаний їх повернути Меджибізькій селищній раді, що відповідає приписам статей 216, 1212 ЦК України.
Так, за фактично спожиту електроенергію позивачу слід було сплатити 1173179,25грн, проте фактично сплачено 1309908,15грн. Таким чином, сума переплати становила 136728,90грн.
Аналогічний підхід щодо правозастосування статей 216, 1212 Цивільного кодексу України викладений у постановах Верховного Суду від 05 березня 2024 року у справі №927/68/23, від 26 березня 2024 року у справі №927/373/22, від 03 липня 2024 року у справі №910/13579/23, від 12 березня 2025 року у справі №924/524/24.
Відповідно до частини 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Пронін проти України", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
При цьому, пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Частинами 1-2 ст. 74 ГПК України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Відповідно до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
За змістом частин 1-3 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Беручи до уваги наведені вище положення закону, враховуючи встановлені судом факти та зміст позовних вимог, суд дійшов висновку про їх обґрунтованість, порушення інтересів держави та прав позивача відповідачем, а відтак наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі.
У зв`язку із задоволенням позову, витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача відповідно до ст. 129 ГПК України.
Керуючись ст. ст. 2, 12, 20, 24, 73, 74, 75, 129, 232, 237, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсною укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю "Хмельницькенергозбут" (код ЄДРПОУ 42035266) та Меджибізькою селищною радою (код ЄДРПОУ 04404556) додаткову угоду №6 від 06.09.2023р. до договору №22400107/7 від 10.01.2023р.

Визнати недійсною укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю "Хмельницькенергозбут" (код ЄДРПОУ 42035266) та Меджибізькою селищною радою (код ЄДРПОУ 04404556) додаткову угоду №7 від 13.12.2023р. до договору №22400107/7 від 10.01.2023р.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькенергозбут" (м. Хмельницький, вул. Бандери Степана, 1/1, код ЄДРПОУ 42035266) на користь Меджибізької селищної ради (Хмельницька обл., Хмельницький р-н, с-ще Меджибіж, вул. Святотроїцька, 5, код ЄДРПОУ 04404556) 136728,90грн (сто тридцять шість тисяч сімсот двадцять вісім гривень дев`яносто копійок) грошових коштів.
Видати наказ.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькенергозбут" (м. Хмельницький, вул. Бандери Степана, 1/1, код ЄДРПОУ 42035266) на користь Хмельницької обласної прокуратури (м. Хмельницький, провулок Військоматський, 3, код ЄДРПОУ 02911102, Держказначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, р/р UA188201720343120002000002814) 9084,00грн (дев`ять тисяч вісімдесят чотири гривні 00 копійок) витрат зі сплати судового збору.
Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 01.05.2026р.

Суддя О.Д. Вибодовський 

Виготовлено 5 примірників:
1 - до справи (в паперовому екз.),
2 - Хмельницькій обласній прокуратурі (до електронного кабінету),
3 - Летичівській окружній прокуратурі (до електронного кабінету),
4 - позивачу (до електронного кабінету),
5 - відповідачу (до електронного кабінету).