ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

15.05.2026 	м. Івано-Франківськ	Справа № 909/124/26	

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Малєєвої О. В., 
розглянувши справу, у якій
позивач — ОСОБА_1 ,
відповідач — Товариство з обмеженою відповідальністю "МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД "АВТОЛИВМАШ",
про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників товариства від 26.12.2025, оформленого протоколом № 26/12/2025,
ухвалив таке додаткове рішення.
1. Вирішення процесуальних питань.
1.1. Суд згідно з рішенням від 30.04.2026 позов задовольнив - визнав недійсним рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД "АВТОЛИВМАШ" від 26.12.2025, оформлене протоколом № 26/12/2025. За клопотанням представника позивача вирішення питання про судові витрати було відкладено після ухвалення рішення по суті позовних вимог без повідомлення учасників справи. Позивачу належало подати докази на підтвердження судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду; відповідачу встановлено строк для подання клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката - п`ять днів з дня отримання вказаних доказів.
1.2. В позовній заяві позивач вказав попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат: судовий збір — 3 328 грн, витрати на професійну правничу допомогу - 50 000 грн.
1.3. Представник позивача подав заяву від 27.04.2026 (вх. № 7705/26), до якої долучив докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу та докази їх направлення відповідачу.
1.4. Відповідач подав клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги від 05.05.2026 (вх. № 8492/26 від 06.05.2026).
2. Позиція сторін.
2.1. Позиція позивача.
Просить стягнути судовий збір, а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 50 000 грн.
На підтвердження понесених витрат надав суду договір про надання правової допомоги, додаткову угоду до нього, а також акт виконаних робіт (наданих послуг), який містить детальний опис робіт, виконаних адвокатом. Стверджує, що наведений в акті опис підтверджує реальність та необхідність понесених витрат. Додатково, з посиланням на відповідну практику Верховного Суду, заявник наголошує, що витрати підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи тільки належить сплатити. 
2.2. Позиція відповідача.
Відповідач заперечує проти заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та просить відмовити у їх стягненні у повному обсязі. Свою позицію обґрунтовує тим, що у заяві представника позивача відсутні будь-які докази фактичної оплати гонорару, такі як рахунки на оплату послуг, платіжні доручення або квитанції. 
Крім того, вказує на те, що у договорі про надання правової допомоги та додатках до нього не визначено розміру або порядку обчислення адвокатського гонорару у вигляді погодинної оплати або фіксованого розміру. За твердженням відповідача, в акті наданих послуг зазначено лише загальну суму гонорару без деталізації вартості та тривалості часу, витраченого на виконання кожного окремого виду робіт. Таке узагальнене визначення не дає змоги встановити відповідність ціни кожної послуги ринковим показникам та довести правильність її нарахування. 
Також звертає увагу суду на те, що позивач подав заяву про компенсацію судових витрат не у належний спосіб та з порушенням строків. Вказує, що заяву подано 27.04.2026, тобто після закінчення судових дебатів, які відбулися 22.04.2026, але до ухвалення рішення по суті 30.04.2026. З огляду на порушення порядку, передбаченого ч. 8 ст. 129 ГПК України, вважає, що заява позивача підлягає залишенню без розгляду. 
3. Встановлені обставини.
3.1. Судовий збір.
При зверненні з позовом позивач сплатив судовий збір в розмірі 3 328 грн, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції № 2.505136767.1 від 26.01.2026.
3.2. Витрати на професійну правничу допомогу.
Представництво інтересів позивача у суді здійснював адвокат Окунєв Ігор Сергійович. Повноваження адвоката були підтверджені ордером серії АА №1223147 від 02.02.2026. 
Між сторонами був укладений договір про надання правової допомоги від 27.01.2026, відповідно до умов якого адвокат взяв на себе зобов`язання надавати клієнту правову допомогу та представляти його інтереси, зокрема, в судах. Згідно з п. 5.1 цього договору та додатковою угодою № 1 від 27.01.2026, сторони визначили вартість правової допомоги у суді першої інстанції за позовом до ТОВ "Машинобудівний завод "АВТОЛИВМАШ" про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників від 26.12.2025 в розмірі 50 000 грн. 
Відповідно до акту виконаних робіт (наданих послуг) від 27.04.2026 сторони підтвердили надання правової допомоги в повному обсязі на загальну суму 50 000 грн за період з 27.01.2026 до 27.04.2026. Відповідно до переліку, наведеного в акті, адвокат надав такі послуги: ознайомлення з матеріалами та аналіз обставин справи; проведення первинної консультації; аналіз законодавства та актуальної судової практики; оцінка правових ризиків та формування правової позиції; підготовка і подання позовної заяви з додатками до суду через систему "Електронний суд"; підготовка заяви про усунення недоліків позовної заяви; ознайомлення з відзивом та підготовка відповіді на відзив; ознайомлення із запереченнями відповідача; підготовка заяви про компенсацію судових витрат; моніторинг руху справи; підготовка до судових засідань та участь у них із наданням усних пояснень; інформування клієнта про стан розгляду справи та надання подальших консультацій. 
4. Застосування норм процесуального права.
4.1. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо не вирішено питання про судові витрати.
В ч. 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що докази щодо розміру судових витрат подаються протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Представник позивача зробив відповідну заяву і у встановлений судом строк подав докази на підтвердження судових витрат.
Суд вважає необґрунтованими доводи відповідача про те, що подання заяви не відповідає способу та порядку, визначеному законом, - вони ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм ГПК України. Формулювання в ч. 8 ст. 129 ГПК України "протягом п`яти днів після ухвалення рішення" визначає кінцевий (граничний) строк для подання відповідних доказів. Той факт, що позивач подав заяву разом із доказами 27.04.2026, тобто після судових дебатів (22.04.2026), але до ухвалення рішення по суті (30.04.2026), не означає, що він пропустив строк або обрав неналежний спосіб подання. Процесуальний закон забороняє подання доказів після спливу встановленого строку, однак не містить заборони на подання документів до початку перебігу п`ятиденного строку після ухвалення рішення. 
Право на подання доказів поза межами судових дебатів закон пов`язує з єдиною умовою — сторона повинна зробити відповідну заяву (намір) до закінчення дебатів. Як вбачається із заяви позивача, намір відшкодувати витрати було заявлено ним ще у позовній заяві, а також під час судового розгляду справи. Залишення заяви без розгляду на підставі абз. 3 ч. 8 ст. 129 ГПК України лише через те, що вона подана “зарано” є проявом надмірного судового формалізму. Це суперечить базовим засадам господарського судочинства та безпідставно позбавляє сторону права на відшкодування правомірних витрат. 
4.2. Склад та порядок розподілу судових витрат визначено главою 8 ГПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
4.2.1. При визначенні розміру судового збору, який необхідно стягнути з відповідача, суд виходить з того, що позивач з цим позовом звернувся через підсистему "Електронний суд". А отже, розмір судового збору мав визначатись з урахуванням коефіцієнту 0,8 (3 328 грн * 0,8 = 2 662,40 грн (ч. 3 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір"). Враховуючи задоволення позову, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір в розмірі 2 662,40 грн.
Водночас, позивач не позбавлений можливості звернутись до суду із заявою про повернення надмірно сплаченої суми судового збору в розмірі 665,60 грн (3 328 грн - 2 662,40 грн). 
4.2.2. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України).
Згідно з ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (ч. 3 ст. 126 ГПК України).
Щодо відсутності доказів оплати витрат на професійну правничу допомогу належить враховувати правову позицію з приводу застосування ч. 3 ст. 126 ГПК України, викладену в постанові ОП КГС ВС від 03.10.2019 у справі № 922/445/19. Верховний Суд вказав, що витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. 
Суд встановив, що позивач подав докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу на суму 50 000 грн.
Відповідач стверджує, що у договорі не визначено порядок обчислення гонорару (погодинна оплата чи фіксований розмір), а в акті наданих послуг не вказано вартість та тривалість виконання кожної окремої послуги. Оцінюючи ці доводи, суд виходить з того, що в додатковій угоді №1 від 27.01.2026 сторони чітко погодили, що вартість правової допомоги у суді першої інстанції становить 50 000 грн, тим самим сторони визначили саме фіксований розмір адвокатського гонорару за комплексне ведення справи. Наданий позивачем акт від 27.04.2026 містить детальний перелік із 18 пунктів фактично виконаних робіт (наданих послуг), що відповідає вимогам ГПК України щодо подання детального опису робіт. 
Відповідно до практики Верховного Суду, у разі встановлення фіксованого розміру гонорару, не вимагається обов`язкового визначення погодинної вартості кожної окремої дії адвоката чи витраченого на неї часу. Зокрема, у постанові ВП ВС від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 щодо змісту детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом сформульовано висновок про те, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.
Відповідно до частини шостої статті 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат. Відповідач не надав суду належних доказів того, що заявлена фіксована сума є неспівмірною зі складністю справи чи обсягом наданих послуг, обмежившись лише формальним посиланням на відсутність розрахунку вартості кожної окремої послуги. Тому ці доводи суд відхиляє. 
Водночас, суд виходить з того, що нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову з урахуванням складності та значення справи для сторін (постанова ВП ВС від 15.06.2021 у справі № 904/5726/19). В постанові ВП ВС від 07.07.2021 у справі №910/12876/19 викладено правовий висновок про те, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ за ст. 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму. У справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) вказано, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Тому при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.
Оцінивши витрати позивача на професійну правничу допомогу за вказаними критеріями, суд враховує те, що корпоративні спори належать до категорії складних, оскільки вимагають аналізу процедур скликання зборів та дотримання статутних вимог, належного дослідження та оцінки доказів. Підготовлені адвокатом документи були необхідними для ефективного захисту інтересів клієнта у змагальному процесі. Хоча позов є немайновим, результат справи має істотне значення для корпоративних прав позивача. 
Проте кількість документів, які належало опрацювати адвокату, є незначною, судова практика у цій категорії спорів — відносно стала; час участі адвоката у судових засіданнях - понад 3 години, адвокат брав участь в судових засіданнях в режимі відеоконференцзв`язку і не витрачав час на дорогу. Не повинні покладатись на відповідача витрати з виправлення адвокатом власних помилок - недоліків позову, залишеного без руху (п. 9 Акту). 
З урахуванням викладеного суд вважає, що критеріям реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи, відповідають витрати на суму 25 000 грн.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України, враховуючи задоволення позову, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000 грн покладаються на відповідача.
5. Висновки суду.
З відповідача на користь позивача належить стягнути 27 662,40 грн судових витрат, з яких 2 662,40 грн - судовий збір, 25 000 грн - витрати на професійну правничу допомогу.
Керуючись ст. 123, 126, 129, 241, 244, 254, 256, 257 ГПК України, суд 

ВИРІШИВ:

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД "АВТОЛИВМАШ" (76495, Івано-Франківська обл., місто Івано-Франківськ, ВУЛИЦЯ ЮНОСТІ, будинок 23, ідентифікаційний код 30858384) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 27 662,40 грн (двадцять сім тисяч шістсот шістдесят дві гривні сорок копійок) судових витрат, з яких 2 662,40 грн - судовий збір, 25 000 грн - витрати на професійну правничу допомогу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 15.05.2026.

Суддя О. В. Малєєва