РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 495/9952/24
Номер провадження 2/495/3303/2026
20 березня 2026 року	м. Білгород-Дністровський	

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючої судді     Шевчук Ю.В.,
при секретарі судового засідання   Тюпи Є.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгород-Дністровський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування.
Короткий зміст позовних вимог
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_1 , видане 18.08.1995 відділом реєстрації актів цивільного стану виконкому Білгород-Дністровської міської ради народних депутатів Одеської області, актовий запис №507.
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_2 , видане Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 15.12.2018, актовий запис №1495.
Родинні відносини між позивачем та батьками підтверджуються відповідним свідоцтвом про народження, серія НОМЕР_3 відділом РАЦС Припятського виконкому Київської області від 16.11.1985.
Після смерті батьків залишилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1 .
Право власності на вказану квартиру належало спадкодавцям у рівних частках у відповідності до свідоцтва про право власності, видане Білгород-Дністровським виконавчим комітетом міської ради, як органом приватизації від 13.02.2001.
Іншим спадкоємцем є - ОСОБА_2 , який є рідним братом матері.
В нотаріальному порядку вступити у спадщину не вбачається за можливе, оскільки у відповіді нотаріуса від 18.10.2024 вказано, що відсутність правоустановчого документу унеможливлює вступ у спадщину в нотаріальному порядку.
Отже, позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом задля захисту своїх прав.
Процесуальні дії у суді
Ухвалою судді від 04.11.2024 відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 21.05.2025 підготовче провадження було закрито, справа призначена до розгляду по суті.
У судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовну заяву підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщався, до суду надійшла нотаріальна завірена заява про визнання позову.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. 
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Судом встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 18.08.1996.
ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 15 грудня 2017 року.
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були батьками ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 16 листопада 1985 року.
Згідно Свідоцтва про право власності на житло від 13 лютого 2001 року квартира, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , дійсно належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в рівних частках.
Заповіту за життя ОСОБА_4 не склала, свідоцтво про право на спадщину на спадковий будинок після її смерті не видавалося, спадкова смерті після її смерті не заводилася, що підтверджується відповіддю державного нотаріуса від 19.02.2025 № 258/01-06.
Доказів про існування інших спадкоємців за заповітом, за законом, чи таких, що мали б право на обов`язкову частку у спадкуванні після смерті ОСОБА_4 судом не здобуто.
З огляду на вказане, позивач, як син спадкодавця, є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, який відповідно до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_4 \.
Листом приватного нотаріуса від 18.10.2024 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що у позивача відсутній правовстановлюючий документ на вищезазначене нерухоме майно.
Нормативно-правове обґрунтування
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).
Відповідно до положень ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст. 1268 ЦК України).
Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
За змістом ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.
Відповідно до ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.
Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.
Частиною 1 ст. 1298 ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.
Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» також роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.
Висновки за результатами розгляду справи
Враховуючи, що за життя спадкодавець правовстановлюючих документів на житловий будинок не мав, в суді не встановлено обставин, які б вказували, що спадкодавець за життя набув право власності на квартиру неправомірно або, що на спадкове майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а також враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, та з огляду на те, що захистити свої права позивач може лише шляхом звернення до суду, позов слід задовольнити, визнавши за позивачем право власності на вказане спадкове майно. 
Керуючись ст. 15, 16, 1216-1218, 1261, 1268 ЦК України, ст. 12, 13, 81, 211, 247, 263, 265, 268, 354 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування на квартиру АДРЕСА_1 , загальної площею 65,6 кв.м., житловою площею 38,1 кв.м.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повне найменування/ім`я сторін:
Позивач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_3 ).
Відповідач - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт НОМЕР_5 , виданий Дніпровським РУ ГУ МВС України в м. Києві 30.01.2001, адреса: АДРЕСА_4 ).

Суддя         Юлія ШЕВЧУК