СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА  

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ун. № 759/1087/26
пр. № 2/759/6198/26

18 травня 2026 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва у складі головуючої судді Горбенко Н.О., за участю секретаря судового засідання Чугай В.М., за відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, -

В С Т А Н О В И В:
У грудні 2025 року до Святошинського районного суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами у загальному розмірі 93 356 грн 46 коп. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору у розмірі 3 028 грн 00 коп.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що 10.02.2025 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ОСОБА_1 в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено кредитний договір № 21751-02/2025.
Окрім того, 27.02.2025 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ОСОБА_1 в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи товариства було укладено кредитний договір № 61178-02/2025.
Окрім того, 24.02.2025 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи товариства було укладено договір про надання коштів у кредит № 73194974.
Також 15.05.2025 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи товариства було укладено договір кредитної лінії (надійний) № 8993122.
Додатково до цього 28.03.2025 між ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» та ОСОБА_1 в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи товариства було укладено договір позики № 137283.
На підставі вищезазначених договорів товариства зобов`язалися надати ОСОБА_1 кредит/позику на умовах, передбачених договорами, а ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит/позику, сплатити проценти за його/її використання та виконати інші обов`язки, передбачені договорами.
Кредитодавці своє зобов`язання за договорами виконали у повному обсязі, надавши у розпорядження ОСОБА_1 погоджену суму грошових коштів. У свою чергу, ОСОБА_1 свої обов`язки з повернення кредиту/позики, сплати процентів за його/її використання належним чином не виконав, що призвело до утворення заборгованості за договорами у загальному розмірі 93 356 грн 46 коп.
За результатами укладення договорів факторингу між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за вищезазначеними кредитними договорами.
З моменту отримання права вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювало жодних нарахувань за договором, а ОСОБА_1 не здійснював погашення виниклої заборгованості.
З урахуванням вищевикладеного, ТОВ «ФК «ЄАПБ» просило стягнути з ОСОБА_1 вказану суму заборгованості та вирішити питання про розподіл судових витрат.
У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Горбенко Н.О.
Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 20 січня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 
Ухвала про відкриття провадження у справі від 20 січня 2026 року разом з копією позовної заяви та додатками до неї двічі направлялась відповідачу ОСОБА_1 на його зареєстроване місце проживання відповідно до відомостей з Відділу з питань реєстрації місця проживання / перебування фізичних осіб Святошинської РДА - АДРЕСА_1 .
Згідно з наявними у матеріалах справи доказами, відповідні поштові відправлення було повернуто до суду без вручення у зв`язку із закінченням терміну зберігання.
Частина 1 статті 131 ЦПК України зобов`язує учасників судового процесу повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.
У постановах від 14.08.2020 та від 13.01.2020 у справі №910/22873/17 Верховний суд зазначав, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.
Суд також звертає увагу, що листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування.
Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 січня 2023 року у справі № 496/4633/18 (провадження № 61-11723св22).
Суд зауважує, що наразі у суду відсутні можливості сповіщення відповідача за допомогою інших засобів зв`язку, а подальші, додаткові дії щодо направлення виклику відповідачу до суду за місцем його реєстрації призведуть лише до несвоєчасності розгляду справи.
Правом на подання відзиву у встановлений судом строк відповідач не скористався, про наслідки ненадання учасником справи заяв по суті справи у встановлений судом строк був повідомлений в ухвалі про відкриття провадження у справі.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Станом на дату розгляду справи на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку із розглядом справи без повідомлення (виклику) сторін.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України).
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України).
У Постанові КЦС ВС від 16.12.2020 у справі № 561/77/19 зроблено висновок, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт).
Згідно з ч.ч. 1, 3, 4, 6, 8 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
У постанові КЦС ВС від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 зроблено висновок, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину.
Щодо кредитного договору № 21751-02/2025 від 10.02.2025
Судом встановлено, що 10.02.2025 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ОСОБА_1 в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи товариства було укладено договір про надання фінансового кредиту № 21751-02/2025. Договір підписаний ОСОБА_1 шляхом введення одноразового ідентифікатора електронного підпису «Y122».
Згідно з п. 1.1 кредитного договору № 21751-02/2025 від 10.02.2025 ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» зобов`язалося надати ОСОБА_1 кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за його використання.
У пунктах 1.1 - 1.6, 3.1, 3.3 кредитного договору № 21751-02/2025 від 10.02.2025 сторонами було погоджено наступні умови кредитування: сума кредиту - 6 000 грн 00 коп.; мета надання кредиту - споживчі потреби; строк кредитування - 120 днів з 10.02.2025 по 09.06.2025; фіксована процентна ставка у розмірі 0,90% за кожен день користування залишком кредиту; одноразова комісія за видачу кредиту у сумі 600 грн 00 коп.; спосіб надання кредиту - шляхом безготівкового переказу на картковий рахунок № НОМЕР_1 .
Кредитний договір містить відомості про загальну вартість кредиту, витрати за ним та розмір реальної річної процентної ставки, а також відтворює положення законодавства про захист прав споживачів та споживче кредитування.
Додатками до кредитного договору № 21751-02/2025 від 10.02.2025 є графік платежів за договором та паспорт споживчого кредиту, які містять вичерпну інформацію щодо специфікації кредитного продукту, який надається ОСОБА_1 на підставі цього договору.
Таким чином, судом встановлено, що 10.02.2025 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ОСОБА_1 виникло кредитне зобов`язання на вищезазначених умовах.
Зі змісту листа ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» № 3426_251015152032 від 15.10.2025 судом встановлено, що 10.02.2025 ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» здійснило переказ грошових коштів у сумі 6 000 грн 00 коп. на картковий рахунок № НОМЕР_1 , який був зазначений ОСОБА_1 у кредитному договорі № 21751-02/2025 від 10.02.2025 як спосіб отримання кредитних коштів.
Таким чином, судом встановлено, що ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» належним чином виконало своє зобов`язання за кредитним договором, надавши у розпорядження ОСОБА_1 погоджену суму кредитних коштів.
Зі змісту розрахунку заборгованості, сформованого ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», вбачається, що ОСОБА_1 виконав своє зобов`язання зі сплати комісії за видачу кредиту та лише частково виконав обов`язок зі сплати процентів за користування кредитом. За весь час кредитування ОСОБА_1 перерахував на користь товариства грошові кошти у сумі 7 080 грн 00 коп., які були зараховані на погашення заборгованості за процентами за користування кредитом та штрафів за прострочення зобов`язання. Зобов`язання з повернення тіла кредиту ОСОБА_1 не виконав.
Обставини часткового виконання ОСОБА_1 свого зобов`язання за кредитним договором № 21751-02/2025 від 10.02.2025 свідчать про визнання ним факту укладення кредитного договору, виникнення кредитного зобов`язання та отримання кредитних коштів.
У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 неповністю у встановлений в договорі строк виконав свої обов`язки з повернення кредиту та сплати процентів за користування ним, то це призвело до прострочення грошового зобов`язання та утворення заборгованості.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Таким чином, судом встановлено факт порушення ОСОБА_1 свого зобов`язання з повернення заборгованості за кредитним договором.
Зі змісту розрахунку заборгованості вбачається, що внаслідок порушення ОСОБА_1 свого зобов`язання за укладеним договором виникла заборгованість у загальному розмірі 15 240 грн 00 коп., з яких: 6 000 грн 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 1 620 грн 00 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 7 620 грн 00 коп. - сума штрафу, нарахованого за прострочення зобов`язання.
Аналізуючи обґрунтованість розміру заборгованості відповідача за кредитним договором, суд звертає увагу, що належним чином дослідити поданий стороною доказ розрахунку заборгованості за кредитним договором, перевірити його та оцінити в сукупності і взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду (постанова КЦС ВС від 25.05.2022 у справі № 219/7527/16-ц).
Кредитна заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону, а суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву. Суд першої інстанції у межах наданих йому процесуальним законодавством повноважень не позбавлений можливості самостійно зробити розрахунок заборгованості, якщо не погоджується з розрахунком, наданим позивачем, оскільки незгода з наданим суду розрахунком не є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі (постанова КЦС ВС від 07.06.2023 у справі № 234/3840/15-ц).
Зважаючи на умови кредитування, що були погоджені сторонами, обставини часткового виконання ОСОБА_1 свого зобов`язання за договором, суд погоджується з наданим розрахунком заборгованості та вважає такий розрахунок правильним і обґрунтованим лише в частині розміру заборгованості за тілом кредиту та процентами за користування кредитом.
У той же час, нарахування штрафу за прострочення ОСОБА_1 свого зобов`язання, як і вимоги про стягнення суми цього штрафу, суд вважає необґрунтованими з огляду на наступне.
Нарахування штрафу здійснювалося ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» на підставі п. 5.3 кредитного договору № 21751-02/2025 від 10.02.2025 у зв`язку з простроченням ОСОБА_1 виконання свого грошового зобов`язання. Зазначеними положеннями кредитного договору сторонами було встановлено спосіб забезпечення виконання грошового зобов`язання у вигляді неустойки у формі штрафу (ч. 2 ст. 549 ЦК України).
Оскільки в Україні з 24.02.2022 діє правовий режим воєнного стану, який в установленому законом порядку не скасовувався та припиняв свою дію, що є загальновідомими обставинами, а неустойка нарахована за прострочення ОСОБА_1 грошового зобов`язання за договором, за яким йому кредитодавцем було надано кредит, то ОСОБА_1 звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення, а нарахована з 24.02.2022 неустойка підлягає списанню на підставі п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Отже, нарахована ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» заборгованість ОСОБА_1 зі сплати штрафу за прострочення грошового зобов`язання є неправомірною та підлягає списанню.
Таким чином, судом встановлено, що заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 21751-02/2025 від 10.02.2025 становить 7 620 грн 00 коп., з яких: 6 000 грн 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 1 620 грн 00 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Фактором, у свою чергу, може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
Таким чином, договірні відносини факторингу передбачають особливий суб`єктний склад, оскільки сторонами такого договору можуть бути лише чітко визначені актом цивільного законодавства особи: клієнтом за договором факторингу може бути будь-яка фізична та юридична особа, які є суб`єктами підприємницької діяльності (ч. 2 ст. 1079 ЦК України), а фактором - банк чи інша фінансова установа, яка має право здійснювати факторингові операції (ч. 3 ст. 1079 ЦК України).
У Постанові ВС від 18.10.2023 у справі № 905/306/17, а також постановах Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012 зазначено, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі.
Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
За результатами дослідження договору факторингу № 28082025 від 28.08.2025, укладеного між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП»; акта прийому-передачі реєстру боржників за цим договором факторингу; платіжної інструкції № 23162 від 29.08.2025; реєстру боржників, що є додатком № 1 до договору факторингу, - судом встановлено, що право вимоги ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» до ОСОБА_1 за кредитним договором № 21751-02/2025 від 10.02.2025 перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ».
Після отримання права вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювало нарахувань за кредитним договором, а ОСОБА_1 не погашав виниклу заборгованість.
З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що позовні вимоги, що стосуються стягнення заборгованості за кредитним договором № 21751-02/2025 від 10.02.2025, підлягають частковому задоволенню, а з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» підлягає стягненню заборгованість за цим договором у розмірі 7 620 грн 00 коп., з яких: 6 000 грн 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 1 620 грн 00 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом.
Щодо кредитного договору № 61178-02/2025 від 27.02.2025
Судом встановлено, що 27.02.2025 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ОСОБА_1 в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи товариства було укладено договір про надання фінансового кредиту № 61178-02/2025. Договір підписаний ОСОБА_1 шляхом введення одноразового ідентифікатора електронного підпису «Y499».
Згідно з п. 1.1 кредитного договору № 61178-02/2025 від 27.02.2025 ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» зобов`язалося надати ОСОБА_1 кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за його використання.
У пунктах 1.1 - 1.6, 3.1, 3.3 кредитного договору № 61178-02/2025 від 27.02.2025 сторонами було погоджено наступні умови кредитування: сума кредиту - 6 000 грн 00 коп.; мета надання кредиту - споживчі потреби; строк кредитування - 120 днів з 27.02.2025 по 26.06.2025; фіксована процентна ставка у розмірі 0,90% за кожен день користування залишком кредиту; одноразова комісія за видачу кредиту у сумі 600 грн 00 коп.; спосіб надання кредиту - шляхом безготівкового переказу на картковий рахунок № НОМЕР_1 .
Кредитний договір містить відомості про загальну вартість кредиту, витрати за ним та розмір реальної річної процентної ставки, а також відтворює положення законодавства про захист прав споживачів та споживче кредитування.
Додатками до кредитного договору № 61178-02/2025 від 27.02.2025 є графік платежів за договором та паспорт споживчого кредиту, які містять вичерпну інформацію щодо специфікації кредитного продукту, який надається ОСОБА_1 на підставі цього договору.
Таким чином, судом встановлено, що 27.02.2025 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ОСОБА_1 виникло кредитне зобов`язання на вищезазначених умовах.
Зі змісту листа ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» № 3426_251202115158 від 02.12.2025 судом встановлено, що 27.02.2025 ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» здійснило переказ грошових коштів у сумі 6 000 грн 00 коп. на картковий рахунок № НОМЕР_1 , який був зазначений ОСОБА_1 у кредитному договорі № 61178-02/2025 від 27.02.2025 як спосіб отримання кредитних коштів.
Таким чином, судом встановлено, що ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» належним чином виконало своє зобов`язання за кредитним договором, надавши у розпорядження ОСОБА_1 погоджену суму кредитних коштів.
Зі змісту розрахунку заборгованості, сформованого ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», вбачається, що ОСОБА_1 виконав своє зобов`язання зі сплати комісії за видачу кредиту та лише частково виконав обов`язок зі сплати процентів за користування кредитом. За весь час кредитування ОСОБА_1 перерахував на користь товариства грошові кошти у сумі 7 080 грн 00 коп., які були зараховані на погашення заборгованості за процентами за користування кредитом та штрафів за прострочення зобов`язання. Зобов`язання з повернення тіла кредиту ОСОБА_1 не виконав.
Обставини часткового виконання ОСОБА_1 свого зобов`язання за кредитним договором № 61178-02/2025 від 27.02.2025 свідчать про визнання ним факту укладення кредитного договору, виникнення кредитного зобов`язання та отримання кредитних коштів.
У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 неповністю у встановлений в договорі строк виконав свої обов`язки з повернення кредиту та сплати процентів за користування ним, то це призвело до прострочення грошового зобов`язання та утворення заборгованості.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Таким чином, судом встановлено факт порушення ОСОБА_1 свого зобов`язання з повернення заборгованості за кредитним договором.
Зі змісту розрахунку заборгованості вбачається, що внаслідок порушення ОСОБА_1 свого зобов`язання за укладеним договором виникла заборгованість у загальному розмірі 15 240 грн 00 коп., з яких: 6 000 грн 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 1 620 грн 00 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 7 620 грн 00 коп. - сума штрафу, нарахованого за прострочення зобов`язання.
Аналізуючи обґрунтованість розміру заборгованості відповідача за кредитним договором, суд звертає увагу, що належним чином дослідити поданий стороною доказ розрахунку заборгованості за кредитним договором, перевірити його та оцінити в сукупності і взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду (постанова КЦС ВС від 25.05.2022 у справі № 219/7527/16-ц).
Кредитна заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону, а суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву. Суд першої інстанції у межах наданих йому процесуальним законодавством повноважень не позбавлений можливості самостійно зробити розрахунок заборгованості, якщо не погоджується з розрахунком, наданим позивачем, оскільки незгода з наданим суду розрахунком не є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі (постанова КЦС ВС від 07.06.2023 у справі № 234/3840/15-ц).
Зважаючи на умови кредитування, що були погоджені сторонами, обставини часткового виконання ОСОБА_1 свого зобов`язання за договором, суд погоджується з наданим розрахунком заборгованості та вважає такий розрахунок правильним і обґрунтованим лише в частині розміру заборгованості за тілом кредиту та процентами за користування кредитом.
У той же час, нарахування штрафу за прострочення ОСОБА_1 свого зобов`язання, як і вимоги про стягнення суми цього штрафу, суд вважає необґрунтованими з огляду на наступне.
Нарахування штрафу здійснювалося ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» на підставі п. 5.3 кредитного договору № 61178-02/2025 від 27.02.2025 у зв`язку з простроченням ОСОБА_1 виконання свого грошового зобов`язання. Зазначеними положеннями кредитного договору сторонами було встановлено спосіб забезпечення виконання грошового зобов`язання у вигляді неустойки у формі штрафу (ч. 2 ст. 549 ЦК України).
Оскільки в Україні з 24.02.2022 діє правовий режим воєнного стану, який в установленому законом порядку не скасовувався та припиняв свою дію, що є загальновідомими обставинами, а неустойка нарахована за прострочення ОСОБА_1 грошового зобов`язання за договором, за яким йому кредитодавцем було надано кредит, то ОСОБА_1 звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення, а нарахована з 24.02.2022 неустойка підлягає списанню на підставі п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Отже, нарахована ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» заборгованість ОСОБА_1 зі сплати штрафу за прострочення грошового зобов`язання є неправомірною та підлягає списанню.
Таким чином, судом встановлено, що заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 61178-02/2025 від 27.02.2025 становить 7 620 грн 00 коп., з яких: 6 000 грн 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 1 620 грн 00 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом.
За результатами дослідження договору факторингу № 25092025/1 від 25.09.2025, укладеного між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП»; акта прийому-передачі реєстру боржників за цим договором факторингу; платіжної інструкції № 117 від 29.09.2025; реєстру боржників, що є додатком № 1 до договору факторингу, - судом встановлено, що право вимоги ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» до ОСОБА_1 за кредитним договором № 61178-02/2025 від 27.02.2025 перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ».
Після отримання права вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювало нарахувань за кредитним договором, а ОСОБА_1 не погашав виниклу заборгованість.
З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що позовні вимоги, що стосуються стягнення заборгованості за кредитним договором № 61178-02/2025 від 27.02.2025, підлягають частковому задоволенню, а з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» підлягає стягненню заборгованість за цим договором у розмірі 7 620 грн 00 коп., з яких: 6 000 грн 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 1 620 грн 00 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом.
Щодо кредитного договору № 73194974 від 24.02.2025
Судом встановлено, що 24.02.2025 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи товариства було укладено договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73194974. Договір підписаний ОСОБА_1 шляхом введення одноразового ідентифікатора електронного підпису 06827.
Згідно з п. 2.1 кредитного договору № 73194974 від 24.02.2025 ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» зобов`язалося передати ОСОБА_1 у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський рахунок ОСОБА_1 , а останній зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти від суми кредиту та комісію за надання кредиту.
У пунктах 2.2, 6, 12 кредитного договору № 73194974 від 24.02.2025 сторонами було погоджено наступні умови кредитування: сума кредиту 7 500 грн 00 коп.; строк кредитування - 30 днів з 24.02.2025 по 25.03.2025; фіксована процентна ставка у розмірі 0,150% за кожен день користування залишком кредиту; одноразова комісія за видачу кредиту у розмірі 1 125 грн 00 коп.; спосіб надання кредиту - шляхом безготівкового переказу на картковий рахунок № НОМЕР_1 .
Кредитний договір містить відомості про загальну вартість кредиту, витрати за ним, розмір реальної річної процентної ставки, порядок повернення кредиту, а також відтворює положення законодавства про споживче кредитування та захист прав споживачів.
Додатками до кредитного договору № 73194974 від 24.02.2025 є графік платежів та паспорт споживчого кредиту, які містять вичерпну інформацію щодо специфікації кредитного продукту, який надається ОСОБА_1 на підставі укладеного договору.
Таким чином, судом встановлено, що 24.02.2025 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 виникло кредитне зобов`язання на вищезазначених умовах.
Зі змісту довідки № КД-000090553 від 01.12.2025, виданої ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС», вбачається, що 24.02.2025 ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» здійснило переказ грошових коштів у сумі 7 500 грн 00 коп. на картковий рахунок № НОМЕР_1 , який був зазначений ОСОБА_1 в кредитному договорі № 73194974 від 24.02.2025 як спосіб отримання кредитних коштів. Ці реквізити електронного платіжного засобу ОСОБА_1 зазначав також у кредитних договорах, що були досліджені судом вище.
Таким чином, судом встановлено, що ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» належним чином виконало своє зобов`язання за кредитним договором, надавши у розпорядження ОСОБА_1 погоджену суму кредитних коштів.
Зі змісту розрахунку заборгованості, сформованого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», вбачається, що ОСОБА_1 лише частково виконав своє зобов`язання за кредитним договором у частині сплати процентів за користування кредитом. Обов`язки з повернення кредиту, сплати комісії за його видачу ОСОБА_1 не виконав, що призвело до прострочення грошового зобов`язання та утворення заборгованості. 
Таким чином, судом встановлено факт порушення ОСОБА_1 свого зобов`язання з повернення заборгованості за кредитним договором.
Зі змісту розрахунку заборгованості вбачається, що внаслідок порушення ОСОБА_1 свого зобов`язання за укладеним договором виникла заборгованість у загальному розмірі 23 040 грн 00 коп., з яких: 7 500 грн 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 2 250 грн 00 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 1 125 грн 00 коп. - заборгованість за комісією за видачу кредиту, 12 165 грн 00 коп. - сума пені, нарахованої за прострочення зобов`язання.
Зважаючи на умови кредитування, що були погоджені сторонами, обставини часткового виконання ОСОБА_1 свого зобов`язання зі сплати процентів за користування кредитом, суд погоджується з наданим розрахунком заборгованості та вважає такий розрахунок правильним і обґрунтованим лише в частині розміру заборгованості за тілом кредиту, процентами за користування кредитом та комісією за видачу кредиту.
У той же час, нарахування пені за прострочення ОСОБА_1 свого зобов`язання, як і вимоги про стягнення суми цієї пені, суд вважає необґрунтованими з огляду на наступне.
Нарахування пені здійснювалося за прострочення ОСОБА_1 виконання свого грошового зобов`язання на підставі п. 10.5.1 кредитного договору № 73194974 від 24.02.2025, в якому сторонами досягнуто згоди щодо забезпечення виконання ОСОБА_1 свого зобов`язання за рахунок неустойки у вигляді пені.
Разом з тим, оскільки в Україні з 24.02.2022 діє правовий режим воєнного стану, який в установленому законом порядку не скасовувався та припиняв свою дію, що є загальновідомими обставинами, а неустойка нарахована за прострочення ОСОБА_1 грошового зобов`язання за договором, за яким йому кредитодавцем було надано кредит, то ОСОБА_1 звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення, а нарахована з 24.02.2022 неустойка підлягає списанню на підставі п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Отже, нарахована ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» заборгованість ОСОБА_1 зі сплати пені за прострочення грошового зобов`язання є неправомірною та підлягає списанню.
Таким чином, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 73194974 від 24.02.2025 становить 10 875 грн 00 коп., з яких: 7 500 грн 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 2 250 грн 00 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 1 125 грн 00 коп. - заборгованість за комісією за видачу кредиту.
За результатами дослідження договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025, укладеного між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ»; додаткової угоди № 9 від 24.09.2025 до договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025; акта прийому-передачі реєстру боржників № 16 від 24.09.2025 за цим договором факторингу; платіжної інструкції № 23276 від 30.09.2025; реєстру боржників № 16 від 24.09.2025, - судом встановлено, що право вимоги ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» до ОСОБА_1 за кредитним договором № 73194974 від 24.02.2025 перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ».
Після отримання права вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювало нарахувань за кредитним договором, а ОСОБА_1 не погашав виниклу заборгованість.
З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що позовні вимоги, що стосуються стягнення заборгованості за кредитним договором № 73194974 від 24.02.2025, підлягають частковому задоволенню, а з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» підлягає стягненню заборгованість за цим договором у розмірі 10 875 грн 00 коп., з яких: 7 500 грн 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 2 250 грн 00 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 1 125 грн 00 коп. - заборгованість за комісією за видачу кредиту.
Щодо кредитного договору № 8993122 від 15.05.2025
Судом встановлено, що 15.05.2025 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи товариства було укладено договір кредитної лінії (надійний) № 8993122. Договір підписаний ОСОБА_1 шляхом введення одноразового ідентифікатора електронного підпису 728254.
Згідно з п. 2.1 кредитного договору № 8993122 від 15.05.2025 ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» зобов`язалося передати ОСОБА_1 у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський рахунок ОСОБА_1 , а останній зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти від суми кредиту та комісію за надання кредиту.
У пунктах 2.2, 6, 12 кредитного договору № 8993122 від 15.05.2025 сторонами було погоджено наступні умови кредитування: сума кредиту 7 000 грн 00 коп.; строк кредитування - 360 днів з 15.05.2025 по 09.05.2026; фіксована процентна ставка у розмірі 0,95% за кожен день користування залишком кредиту; одноразова комісія за видачу кредиту у розмірі 1 207 грн 50 коп.; спосіб надання кредиту - шляхом безготівкового переказу на картковий рахунок № НОМЕР_2 .
Кредитний договір містить відомості про загальну вартість кредиту, витрати за ним, розмір реальної річної процентної ставки, порядок повернення кредиту, а також відтворює положення законодавства про споживче кредитування та захист прав споживачів.
Додатками до кредитного договору № 8993122 від 15.05.2025 є графік платежів та паспорт споживчого кредиту, які містять вичерпну інформацію щодо специфікації кредитного продукту, який надається ОСОБА_1 на підставі укладеного договору.
Таким чином, судом встановлено, що 15.05.2025 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 виникло кредитне зобов`язання на вищезазначених умовах.
Судом встановлено, що матеріали позовної заяви не містять доказів на підтвердження тих обставин, що ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» на виконання умов кредитного договору № 8993122 від 15.05.2025 здійснило переказ погодженої суми кредитних коштів на зазначений ОСОБА_1 картковий рахунок. 
У той же час, матеріали справи містять розрахунок заборгованості, сформований кредитодавцем, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_1 частково виконав своє зобов`язання зі сплати процентів за користування кредитом, що свідчить про визнання ним факту укладення кредитного договору, отримання кредитних коштів та своїх обов`язків за цим зобов`язанням.
Отже, суд вважає доведеним факт виконання ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» свого зобов`язання за кредитним договором № 8993122 від 15.05.2025.
У той же час, зі змісту розрахунку заборгованості, сформованого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», вбачається, що ОСОБА_1 допустив порушення свого зобов`язання за цим кредитним договором, оскільки прострочив повернення кредиту, сплати комісії за його видачу та лише частково сплатив проценти за користування кредитом.
Таким чином, судом встановлено факт порушення ОСОБА_1 свого зобов`язання за кредитним договором.
Зі змісту розрахунку заборгованості вбачається, що внаслідок порушення ОСОБА_1 свого зобов`язання за укладеним договором виникла заборгованість у загальному розмірі 28 201 грн 00 коп., з яких: 7 000 грн 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 5 993 грн 50 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 14 000 грн 00 коп. - сума неустойки, нарахованої за прострочення зобов`язання, 1 207 грн 50 коп. - заборгованість за комісією за видачу кредиту.
Зважаючи на умови кредитування, що були погоджені сторонами, обставини часткового виконання ОСОБА_1 свого зобов`язання за кредитним договором, суд погоджується з наданим розрахунком заборгованості та вважає його правильним і обґрунтованим лише в частині розміру заборгованості за тілом кредиту, процентами за користування кредитом та комісією за видачу кредиту.
Нарахування неустойки за прострочення ОСОБА_1 виконання свого зобов`язання та вимоги про стягнення суми цієї неустойки суд аналогічно до аналізу обґрунтованості розміру заборгованості за попередніми кредитними договорами вважає необґрунтованими на підставі положень п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Отже, нарахована ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» заборгованість ОСОБА_1 зі сплати неустойки за прострочення грошового зобов`язання є неправомірною та підлягає списанню.
Таким чином, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 8993122 від 15.05.2025 становить 14 201 грн 00 коп., з яких: 7 000 грн 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 5 993 грн 50 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 1 207 грн 50 коп. - заборгованість за комісією за видачу кредиту.
За результатами дослідження договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025, укладеного між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ»; додаткової угоди № 9 від 24.09.2025 до договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025; акта прийому-передачі реєстру боржників № 15 від 24.09.2025 за цим договором факторингу; платіжної інструкції № 118 від 30.09.2025; реєстру боржників № 15 від 24.09.2025, - судом встановлено, що право вимоги ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» до ОСОБА_1 за кредитним договором № 8993122 від 15.05.2025 перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ».
Після отримання права вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювало нарахувань за кредитним договором, а ОСОБА_1 не погашав виниклу заборгованість.
З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що позовні вимоги, що стосуються стягнення заборгованості за кредитним договором № 8993122 від 15.05.2025, підлягають частковому задоволенню, а з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» підлягає стягненню заборгованість за цим договором у розмірі 14 201 грн 00 коп., з яких: 7 000 грн 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 5 993 грн 50 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 1 207 грн 50 коп. - заборгованість за комісією за видачу кредиту.
Щодо договору позики № 137283 від 28.03.2025
Судом встановлено, що 28.03.2025 між ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» та ОСОБА_1 в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи товариства було укладено договір позики № 137283. Договір підписаний ОСОБА_1 шляхом введення одноразового ідентифікатора електронного підпису.
Згідно з п. 1 договору позики № 137283 від 28.03.2025 ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» зобов`язалося передати ОСОБА_1 у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський рахунок ОСОБА_1 , а останній зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити проценти за їх використання.
У пунктах 2, 4, 30 договору позики № 137283 від 28.03.2025 сторонами було погоджено наступні умови позикового зобов`язання: сума позики - 4 000 грн 00 коп., строк позики - 20 днів з 28.03.2025 по 16.04.2025, фіксована процентна ставка у розмірі 0,01% за кожен день користування залишком позики, комісія від суми позики у сумі 552 грн 40 коп., спосіб надання грошових коштів - шляхом безготівкового переказу на картковий рахунок № НОМЕР_3 .
Зі змісту платіжної інструкції від 28.03.2025 судом встановлено, що 28.03.2025 ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» здійснило переказ грошових коштів у сумі 4 000 грн 00 коп. на картковий рахунок № НОМЕР_3, що був зазначений ОСОБА_1 у договорі позики як спосіб отримання грошових коштів.
Таким чином, судом встановлено, що між ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» було укладено договір позики, на підставі якого виникло позикове зобов`язання на вищезазначених умовах.
Зі змісту розрахунку заборгованості, сформованого ТОВ «СІРОКО ФІНАНС», вбачається, що ОСОБА_1 виконав своє зобов`язання зі сплати комісії за видачу позики та лише частково виконав своє грошове зобов`язання за договором позики в частині повернення позики, сплати процентів за її використання. Обставини часткового виконання ОСОБА_1 свого зобов`язання свідчать про визнання ним факту укладення договору позики, отримання грошових коштів у позику та свого зобов`язання з повернення грошових коштів.
Оскільки здійснених ОСОБА_1 платежів на користь кредитодавця було недостатньо для повного виконання грошового зобов`язання у порядку та строки, що були погоджені в договорі, то ОСОБА_1 допустив порушення зобов`язання за договором позики.
Внаслідок порушення ОСОБА_1 свого зобов`язання за договором позики утворилась заборгованість у розмірі 11 635 грн 46 коп., з яких: 3 275 грн 21 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 360 грн 25 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 8 000 грн 00 коп. - сума пені, нарахованої за прострочення виконання зобов`язання.
Зважаючи на умови позики, що були погоджені сторонами, обставини часткового виконання ОСОБА_1 свого зобов`язання за договором позики, суд погоджується з наданим розрахунком заборгованості та вважає його правильним і обґрунтованим лише в частині розміру заборгованості за сумою позики та процентами за користування позикою.
Нарахування пені за прострочення ОСОБА_1 виконання свого зобов`язання та вимоги про стягнення суми цієї пені суд аналогічно до аналізу обґрунтованості розміру заборгованості за попередніми договорами вважає необґрунтованими на підставі положень п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Отже, нарахована ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» заборгованість ОСОБА_1 зі сплати пені за прострочення грошового зобов`язання є неправомірною та підлягає списанню.
Таким чином, заборгованість ОСОБА_1 за договором позики № 137283 від 28.03.2025 становить 3 635 грн 46 коп., з яких: 3 275 грн 21 коп. - заборгованість за сумою позики, 360 грн 25 коп. - заборгованість за процентами за користування позикою.
За результатами дослідження договору факторингу № 26082025 від 26.08.2025, укладеного між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «СІРОКО ФІНАНС»; додаткової угоди № 1 від 26.08.2025 до цього договору факторингу; акта прийому-передачі реєстру боржників № 1 від 26.08.2025 за цим договором факторингу; платіжної інструкції № 97 від 29.08.2025; реєстру боржників № 1 від 26.08.2025, - судом встановлено, що право вимоги ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» до ОСОБА_1 за договором позики № 137283 від 28.03.2025 перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ».
Після отримання права вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювало нарахувань за договором позики, а ОСОБА_1 не погашав виниклу заборгованість.
З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що позовні вимоги, що стосуються стягнення заборгованості за договором позики № 137283 від 28.03.2025, підлягають частковому задоволенню, а з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» підлягає стягненню заборгованість за цим договором у розмірі 3 635 грн 46 коп., з яких: 3 275 грн 21 коп. - заборгованість за сумою позики, 360 грн 25 коп. - заборгованість за процентами за користування позикою.
Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести суду факт укладення між сторонами кредитного договору або отримання права вимоги за цим договором та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов?язань, а на відповідача - обов`язок спростувати розмір існуючої заборгованості.
Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови ВС від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).
Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".
З урахуванням вищевикладеного, суд за результатами повного, всебічного дослідження матеріалів позовної заяви, на основі достатньої сукупності належних, допустимих та достовірних доказів приходить до висновку, що позивачем доведено факт 1) виникнення кредитного/позикового зобов`язання між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» та ОСОБА_1 , 2) виконання товариствами свого зобов`язання за кредитними/позиковими договорами, 3) порушення ОСОБА_1 свого зобов`язання за цими договорами, 4) отримання права вимоги до ОСОБА_1 за цими договорами, а також доведено і обґрунтовано виникнення заборгованості за цими договорами лише у розмірі 43 951 грн 46 коп.
Позивачем не доведено правомірності та обґрунтованості нарахування за цими договорами неустойки за прострочення ОСОБА_1 свого грошового зобов`язання.
На підставі викладеного суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Щодо судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Позивач надає суду платіжну інструкцію № 151688 від 05.12.2025, зі змісту якої вбачається, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» здійснило платіж у розмірі 3 028 грн 00 коп. на сплату судового збору за подачу позовної заяви до Святошинського районного суду міста Києва до ОСОБА_1 .
Доказів понесення інших судових витрат сторонами справи не надано.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, судові витрати у межах сплаченого судового збору підлягають стягненню із відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто у сумі 1 423 грн 16 коп.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 13, 14, 82, 223, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (код ЄДРПОУ: 35625014; місцезнаходження: 07400, Київська обл., Броварський р-н, м. Бровари, вул. Лісова, буд. 2) суму заборгованості за:
- кредитним договором № 21751-02/2025 від 10.02.2025 у загальному розмірі 7 620 (сім тисяч шістсот двадцять) гривень 00 копійок, з яких: 6 000 (шість тисяч) гривень 00 копійок - заборгованість за тілом кредиту; 1 620 (одна тисяча шістсот двадцять) гривень 00 копійок - заборгованість за процентами за користування кредитом;
- кредитним договором № 61178-02/2025 від 27.02.2025 у загальному розмірі 7 620 (сім тисяч шістсот двадцять) гривень 00 копійок, з яких: 6 000 (шість тисяч) гривень 00 копійок - заборгованість за тілом кредиту; 1 620 (одна тисяча шістсот двадцять) гривень 00 копійок - заборгованість за процентами за користування кредитом;
- кредитним договором № 73194974 від 24.02.2025 у загальному розмірі 10 875 (десять тисяч вісімсот сімдесят п`ять) гривень 00 копійок, з яких: 7 500 (сім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок - заборгованість за тілом кредиту; 2 250 (дві тисячі двісті п`ятдесят) гривень 00 копійок - заборгованість за процентами за користування кредитом; 1 125 (одна тисяча сто двадцять п`ять) гривень 00 копійок - заборгованість за комісією за видачу кредиту;
- кредитним договором № 8993122 від 15.05.2025 у загальному розмірі 14 201 (чотирнадцять тисяч двісті одна) гривня 00 копійок, з яких: 7 000 (сім тисяч) гривень 00 копійок - заборгованість за тілом кредиту; 5 993 (п`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто три) гривні 50 копійок - заборгованість за процентами за користування кредитом; 1 207 (одна тисяча двісті сім) гривень 50 копійок - заборгованість за комісією за видачу кредиту;
- договором позики № 137283 від 28.03.2025 у загальному розмірі 3 635 (три тисячі шістсот тридцять п`ять) гривень 46 копійок, з яких: 3 275 (три тисячі двісті сімдесят п`ять) гривень 21 копійка - заборгованість за сумою позики; 360 (триста шістдесят) гривень 25 копійок - заборгованість за процентами за користування позикою.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (код ЄДРПОУ: 35625014; місцезнаходження: 07400, Київська обл., Броварський р-н, м. Бровари, вул. Лісова, буд. 2) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 423 (одна тисяча чотириста двадцять три) гривні 16 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 18 травня 2026 року.

Суддя         Н.О.Горбенко