ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2026 року	Львів	Справа № 380/10614/25 пров. № А/857/50948/25	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді	Матковської З. М.	
суддів -	Гуляка В. В.	
 	Ільчишин Н. В.	
розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2025 року у справі № 380/10614/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, (головуючий суддя першої інстанції Крутько О.В., час ухвалення не вказано, за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, місце ухвалення м. Львів, дата складання повного тексту 03 листопада 2025 року),-
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - відповідач-2) у якому просив:
визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 09.05.2025 № 913260136315 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років, ОСОБА_1 , згідно Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ “Про пенсійне забезпечення”;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити пенсію, ОСОБА_1 , за вислугу років із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2022, 2023, 2024 роки починаючи з дати, за шість місяців, що передують даті звернення до суду, з урахуванням раніше проведених виплат.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на переконання позивача, він має право на призначення пенсії за вислугу років із застосування коефіцієнту середньої заробітної плати за три роки, що передують року звернення на пенсію, тобто із застосуванням коефіцієнту середньої заробітної плати за 2022-2024 роки. Позивач звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі – Відповідач 1) про призначення пенсії за вислугою років, проте рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі – Відповідач 2) №913020161385 від 14.08.2024 відмовлено позивачу в переведенні з пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 на пенсію за віком згідно із Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, оскільки позивач вже отримує пенсію за віком. Вважаючи, що відповідачем протиправно відмовлено в переведенні позивача з пенсії за віком на пенсію за вислугу років, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2025 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 09.05.2025 №913260136315 про відмову у переведенні з пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 на пенсію за віком згідно Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.05.2025 про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII з урахуванням правової позиції, викладеної судом у цьому рішенні.
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір на суму 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. 
Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням відповідача не вирішувалося питання про призначення/перехід на пенсію за вислугою років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII, не встановлено наявність/відсутність права позивача на призначення такого виду пенсії, не встановлено наявність/відсутність спеціального стажу для призначення пенсії за вислугу років, як працівнику охорони здоров`я.
З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 09.05.2025 №913260136315 та про належний спосіб захисту прав та законних інтересів позивача шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 09.05.2025 №913260136315 про відмову у переведенні з пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 на пенсію за віком згідно Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Також, суд вказав, що з урахуванням того, що відповідачем-2 не вирішувалося питання про призначення пенсії за вислугою років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII, належним способом захисту порушеного права позивача є задоволення позову шляхом зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області повторно розглянути заяву позивача від 03.05.2025 про призначення пенсії за вислугою років відповідно до Закону №1788-XII з урахуванням правової позиції, викладеної судом у цьому рішенні.
Не погодившись із цим рішенням, його оскаржив відповідач-2, подавши апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що при вирішенні спірного питання слід розмежовувати “право на призначення пенсій” та “право на переведення пенсії” та враховувати, що право на призначення пенсії може бути використано лише один раз, яке особа самостійно та добровільно обирає при звернені до органів Пенсійного фонду з відповідною заявою. “Право на переведення пенсії” є похідним від “права на призначення пенсії” та може бути використане особою лише після використання “права на призначення пенсії” та лише за умови, що переведення буде здійснено на пенсію іншого її виду.
Вказує, що скільки позивач вже отримувала пенсію за віком на пільгових умовах підстави для повторного призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та визначення її розміру з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за останні три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, відсутні.
Крім цього, позивачу, який вже призначено такий вид пенсії як пенсія за віком на пільгових умовах Список №1, призначення пенсії за віком знову у 2025 році за тим же законом №1058, тим паче розглянути повторно заяву від 03.05.2025 за вислугу років за Законом №1788-XII на яку позивач немає взагалі права не відповідає завданню та меті адміністративного судочинства, які визначені ст. 2 КАС України.
Відзив на апеляційну скаргу позивач не подав. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. 
Заслухавши суддю – доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області. З 22.10.2012 йому призначено пенсію за віком.
03.05.2024 позивач звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про призначення пенсії за вислугу років із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2022, 2023, 2024 роки.
За принципом екстериторіальності, заяву позивача разом із документами передано до розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 09.05.2025 №913260136315 відмовлено у переведенні з пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 на пенсію за віком згідно Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Оскаржуване рішення мотивоване тим, що заявник вже отримує пенсію за віком з 02.01.2013.
Вважаючи, що відповідачем протиправно відмовлено в переведенні позивача з пенсії за віком на пенсію за вислугу років, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно – правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого. 
Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Оскільки відповідач оскаржив рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову, то апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в цій частині.
Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058), який набрав чинності з 01 січня 2004 року визначає принципи, засади і механізми призначення, перерахунку і виплати пенсії. 
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 1058 відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Стаття 10 Закону № 1058 гарантує право вибору пенсійних виплат. Так, у вказаній статті зазначено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.
Умови призначення пенсії за віком. Особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років визначені статтею 26 Закону №1058.
Відповідно до пункту 2-1 "Прикінцевих положень" Закону №1058, особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54та55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення". Розмір пенсії за вислугу років визначається відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. Пенсії за вислугу років фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.
Закон України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII, відповідно до Конституції України, гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих.
Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.
Статтею 2 Закону №1788-XII передбачено такі види трудових пенсій: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
За вимогами ст. 51 Закону №1788-XII, пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.
Право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти (стаття 52 Закону №1788-XII).
Відповідно до пункту "е" статті 55 Закону №1788-XII право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців
Також, Статтею 7 Закону №1788-XII визначено, пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.
Зважаючи на наведене вище, апеляційний суд зауважує, що необхідною умовою для виникнення у особи права на отримання пенсії за вислугу років є наявність відповідного спеціального стажу роботи на посадах, визначених переліком, затвердженим Кабінетом міністрів України та досягнення відповідного віку.
Так, порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії визначений статтею 44 Закону № 1058-IV, згідно положень якої заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду України та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (частина п`ята статті 45 Закону № 1058-IV).
Згідно із ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-ІV, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком № 22-1.
Так, згідно із пунктом 1.1. цього Порядку заява про призначення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (згідно бланків, доданих до Порядку), тощо подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) або через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі - вебпортал) або засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія) з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року № 13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за № 991/27436.
Відповідно до пункту 1.9 Порядку № 22-1 особам, які одержують пенсію, призначену за іншими законами, або допомогу, призначену органами соціального захисту населення, пенсія призначається з дати виникнення права на неї з урахуванням пункту 1.8 цього розділу.
За приписами пункту 1.8 Порядку № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.
Відповідно до п. 4.3 Порядку № 22-1, рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви. Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів. Згідно пункту 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати.
Верховний Суд у постанові від 23.09.2024 у справі №620/2027/23 вказав про те, що особа, яка претендує на призначення пенсії, наділена правом звернення до органу пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії разом з доданими до неї документами, скориставшись бланком такої заяви та одним із способів її подання, що визначені Порядком № 22-1. Результат розгляду порушеного у зверненні питання щодо призначення пенсії, згідно положень цього Порядку, має бути оформлений розпорядчим індивідуальним правовим актом у формі рішення (розпорядження) органу, що призначає пенсію, про призначення або відмову в призначенні із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження, яке за загальним правилом має бути прийнято не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Із матеріалів справи встановлено, що Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 09.05.2025 № 913260136315 позивачу відмовлено у переведенні з пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 на пенсію за віком згідно Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Апеляційний суд звертає увагу, що позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугою років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII, а не про перехід на пенсію за віком згідно Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Проте, як слушно зауважив суд першої інстанції, рішенням відповідача не вирішувалося питання про призначення/перехід на пенсію за вислугою років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII, не встановлено наявність/відсутність права позивача на призначення такого виду пенсії, не встановлено наявність/відсутність спеціального стажу для призначення пенсії за вислугу років, як працівнику охорони здоров`я.
З огляду на зазначене, апеляційний суд вважає необґрунтованим рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 09.05.2025 №913260136315, що є підставою для протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 09.05.2025 №913260136315 про відмову у переведенні з пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 на пенсію за віком згідно Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, оскільки приймаючи таке рішення пенсійний орган діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, з урахуванням того, що відповідач-2 не вирішував питання про призначення пенсії за вислугою років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII, апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що належним способом захисту порушеного права позивача є задоволення позову шляхом зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області повторно розглянути заяву позивача від 03.05.2025 про призначення пенсії за вислугою років відповідно до Закону №1788-XII з урахуванням правової позиції, викладеної судом у цьому рішенні.
Суд апеляційної інстанції враховує, що згідно із п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними і трактуванні їх на власний розсуд.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, ухваливши судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, оскільки підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2025 року у справі № 380/10614/25 - без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення.
Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя	 	З. М. Матковська 	
судді	 	В. В. Гуляк 	
 	 	Н. В. Ільчишин