справа № 462/9699/23 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2026 року        м. Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 
прокурора ОСОБА_3 
обвинуваченого ОСОБА_4 
захисника ОСОБА_5 
представника потерпілого ОСОБА_6 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження № 42023140000000117 від 14.04.2023 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, освіта середня, військовослужбовця, працюючого робітником у ФГ «Нагорянка», неодруженого, має на утриманні 2-ох неповнолітніх дітей, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого згідно із ст. 89 КК України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України,-
встановив:

ОСОБА_4 , маючи умисел на заволодіння грошовими коштами потерпілого ОСОБА_7 , в тому числі через його близьких родичів, під приводом повернення неіснуючого боргу в розмірі 2000 доларів США, в період з квітня по червень 2023р., в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, із погрозою насильства над потерпілим та його близькими родичами, вимагав у ОСОБА_7 грошові кошти в розмірі двох тисяч доларів США за наступних обставин. 
ОСОБА_4 20.04.2023 року близько 14.20 год., використовуючи месенджер «WhatsApp» з номером мобільного телефону НОМЕР_1 , зателефонував до ОСОБА_7 , де в ході розмови усно виразив вимагання грошових коштів у сумі 2000 доларів США, а також надав потерпілому час на передачу вказаних грошових коштів. Після цього, 20.04.2023 року близько 16.46 год. ОСОБА_8 , використовуючи месенджер «WhatsApp» з номером мобільного телефону НОМЕР_1 , знаючи, що потерпілий ОСОБА_7 , не має перед ним жодних грошових зобов`язань, з метою вчинення психологічного тиску на нього, зателефонував до потерпілого ОСОБА_7 та в ході розмови висловлювався нецензурною лайкою та висловив погрози фізичної розправи насильства потерпілому ОСОБА_7 , які останній сприйняв як реальні.
Крім того, 01.05.2023 року близько 14:33 ОСОБА_8 , використовуючи месенджер «WhatsApp» з номером мобільного телефону НОМЕР_1 , з метою вчинення психологічного тиску, повторно зателефонував потерпілому ОСОБА_7 , де висловив останньому незадоволення з приводу непередачі потерпілим раніше озвученої йому суми грошових коштів у розмірі 2000 доларів США, а також висловив погрози насильства потерпілому та його матері. 
15.05.2023 року близько 19.45 год. ОСОБА_8 , використовуючи месенджер «WhatsApp» з номером мобільного телефону НОМЕР_1 , з метою вчинення психологічного тиску, повторно зателефонував потерпілому ОСОБА_7 , де висловився нецензурною лайкою, висловив останньому незадоволення з приводу непередачі йому раніше озвученої суми грошових коштів, а також повторно висловив завуальовані погрози насильства потерпілому ОСОБА_7 та його матері, які потерпілий сприйняв як реальні.
Продовжуючи свої злочинні дії, 16.05.2023 близько 13.12 год. ОСОБА_8 у ході телефонної розмови, використовуючи месенджер «WhatsApp» з номером мобільного телефону НОМЕР_1 , діючи умисно, повторно висловив потерпілому ОСОБА_7 незаконну вимогу передачі грошових коштів із завуальованими погрозами потерпілому ОСОБА_7 , які останній сприйняв як реальні. Після того, 16.05.2023 о 13:41, використовуючи месенджер «WhatsApp», потерпілий ОСОБА_7 для викриття злочинної діяльності останнього погодився передати ОСОБА_9 частину грошових коштів в розмірі 100 доларів США, які обвинувачений вимагав у ОСОБА_7 та які потерпілий перерахував на вимогу ОСОБА_10 на банківську картку особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження. 
18.05.2023 року близько 17.16 год. потерпілий ОСОБА_7 , діючи під контролем працівників правоохоронних органів з метою викриття злочинної діяльності ОСОБА_10 та інших осіб, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, погодився передати останньому 40000 грн та які передав ОСОБА_9 на парковці торгового центру «Метро» по вул. Городоцькій, 300 у м. Львові в салоні автомобіля BMW X5, сірого кольору, як частину грошових коштів, які ОСОБА_8 вимагав у ОСОБА_7 , погрожуючи насильством над потерпілим та його близькими родичами.
Після цього 07.06.2023 року близько 20.43 год. ОСОБА_8 у ході телефонної розмови, використовуючи месенджер «WhatsApp» з номером мобільного телефону НОМЕР_1 , з метою вчинення психологічного тиску на потерпілого та спонукання його до передачі грошових коштів, у телефонній розмові висловив потерпілому ОСОБА_7 погрозу насильства та застосування тяжких наслідків, які потерпілий сприйняв як реальні.
15.06.2023 року близько 18.40 год. потерпілий ОСОБА_7 , повторно діючи під контролем працівників правоохоронних органів, з метою викриття злочинної діяльності ОСОБА_10 та інших осіб, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, погодився передати йому останню частину коштів у сумі 40000 грн, та за вказівкою ОСОБА_10 на паркінгу торгового центру «Метро» по вул. Городоцькій, 300 у м. Львові в салоні автомобіля марки «Honda Pilot», д.н.з. НОМЕР_2 , передав особі, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, вказану суму коштів в якості неіснуючого боргу для ОСОБА_4 . Після отримання вказаних коштів ОСОБА_8 був затриманий працівниками правоохоронних органів.
Такі дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 4 ст. 189 КК України. 
В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав та пояснив, що знайомий з ОСОБА_7 близько 5 років. Йому відомо, що потерпілий привозив за-за кордону автомобілі та їх розмитнював. Приблизно у жовтні-листопаді 2022р. до обвинуваченого звернувся знайомий ОСОБА_11 та повідомив, що ОСОБА_7 взяв гроші у його знайомого ОСОБА_12 в сумі приблизно 7000 доларів США та мав привезти за 0 ставкою розмитнення за-за кордону автомобіль марки Опель Інсігніа білого кольору. Однак, ОСОБА_7 вказаного автомобіля ОСОБА_13 не привіз, не повернув за нього кошти, на телефонні дзвінки не реагував. ОСОБА_4 погодися поговорити з ОСОБА_7 та все вияснити. Так, приблизно в жовтні-листопаді 2022р. ОСОБА_4 зустрівся з ОСОБА_7 , запитав чи знає він ОСОБА_14 та чи брав у нього кошти за автомобіль, на що ОСОБА_7 відповів, що дійсно за домовленістю мав привезти ОСОБА_14 автомобіль за-за кордону, взяв у нього кошти, однак має багато боргів і тому не має змоги все повернути. ОСОБА_4 сказав ОСОБА_7 , що з даного приводу до нього звернувся хороший знайомий, тому попросив у ОСОБА_7 повернути все першочергово. ОСОБА_7 сказав, що постарається все повернути через кілька місяців. 
Приблизно в січні-лютому 2023р. до ОСОБА_4 знову звернувся ОСОБА_15 та повідомив, що ОСОБА_7 досі нічого не повернув. ОСОБА_4 пообіцяв нагадати йому ще раз. В цей же період ОСОБА_4 дзвонив ОСОБА_7 , питав чому той не дотримується обіцяного, запропонував віддавати кошти частинами, однак ОСОБА_7 , повідомив, що у нього з`явились ще більші проблеми та збільшились борги. Потерпілий повідомив, що телефонував своїй мамі за кордон, вона пообіцяла йому допомогти. Тоді ОСОБА_4 сказав йому : «як буде можливість закривай питання, щоб людина бачила, що ти не обманюєш». Приблизно через місяць до ОСОБА_4 подзвонила особа, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, та сказав, що ОСОБА_7 перекинув на картку кошти для ОСОБА_14 в сумі 100 доларів США, які ОСОБА_4 в березні 2023р. віддав ОСОБА_14 .. Після цього він ще кілька разів телефонував ОСОБА_7 на рахунок повернення коштів ОСОБА_14 
18 травня 2023р. ОСОБА_7 сам передзвонив ОСОБА_4 та повідомив, що хоче передати 40 000 грн для ОСОБА_14 .. Вони домовились зустрітись біля ТЦ «Метро» на вул. Городоцькій у м. Львові, де ОСОБА_7 передав ці кошти ОСОБА_4 особисто та пообіцяв наступного місяця передати ще 40 000 грн. ОСОБА_4 взяв вказані кошти та наступного дня віддав їх ОСОБА_14 .. 
15.06.2023р. ОСОБА_7 знов зателефонував ОСОБА_4 та повідомив, що має ще 40 000 грн для ОСОБА_14 .. Так як ОСОБА_4 сам не зміг зустрітись із ОСОБА_7 , він доручив особі, матеріали відносно якої виділено окреме провадження, під`їхати і забрати кошти у ОСОБА_7 , біля ТЦ Метро» по вул. Городоцькій у м. Львові. Самого ж ОСОБА_4 цього дня затримали в центрі міста. 
При цьому, ОСОБА_4 наголосив, що в розмовах з ОСОБА_7 він повідомляв, що всі кошти від потерпілого він поверне ОСОБА_14 . Всі отримані від ОСОБА_7 кошти він передав ОСОБА_14 двічі, спочатку ті, що ОСОБА_7 переказував на картку ( це приблизно 200-300 доларів США і 40 000 грн). Сам він особисто нічого не отримував взамін, а просто допомагав товаришу. ОСОБА_7 ж сказав ОСОБА_4 , що не хоче особисто зустрічатись з ОСОБА_14 , так як соромиться, він його обманув та не має з ним про що говорити. ОСОБА_4 ствердив, що не здійснював погроз ні в сторону ОСОБА_7 , ні його родичів. В своїх розмовах міг використати ненормативну лексику, але не погрози. Вважає, що дії його слід кваліфікувати за ст. 355 КК України. 
Такі покази обвинуваченого судом до уваги не беруться, оскільки вони не підтверджені жодними об`єктивними даними, спростовані дослідженими доказами у справі, такі покази суд визнає надуманими та такими, що спрямовані для уникнення кримінальної відповідальності.
Не зважаючи на заперечення своєї вини та висунуті захисні версії, вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вказаному кримінальному правопорушенні за викладених вище обставин підтверджується його показами, в яких не заперечуються окремі обставини справи, та усією сукупністю досліджених під час судового розгляду інших доказів, які узгоджуються в деталях між собою і не викликають сумнівів у своїй достовірності. 
Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що починаючи з весни 2021р. займався ввезенням в Україну за-за кордону автомобілів під замовлення для клієнтів. В цей період він перевозив автомобілі на фірму особи, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження у м.Городок. Також у 2021р. він познайомився із ОСОБА_4 та постійно платив йому за ввезення автомобілів до України по 300-500 доларів США щомісячно за так звану «кришу». Зі слів потерпілого, він передавав гроші ОСОБА_4 , щоб він не залякував його та його родичів. До січня 2023р. потерпілий постійно передав кошти для ОСОБА_4 по 100, 200 чи 300 доларів США. При цьому вказані кошти для ОСОБА_4 він передавав або через особу, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, або скидав на картку особи, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження. Однак, в січні 2023р. потерпілий перестав давати ОСОБА_4 гроші, так як їх не мав. ОСОБА_4 при цьому говорив ОСОБА_7 , щоб той йшов служити в ЗСУ та шукав гроші. 
Починаючи з квітня 2023р. до нього почав телефонувати на мобільний телефон ОСОБА_4 , вимагаючи у ОСОБА_7 по 2000 доларів США в місяць за неіснуючий борг. В розмовах ОСОБА_4 повідомляв ОСОБА_7 про необхідність сплати даної суми для того, щоб у потерпілого було все нормально, щоб нормально вирішились його питання. ОСОБА_4 говорив, що йому дзвонять різні люди, вимагав везти йому гроші, при цьому погрожував вивезти потерпілого в ліс та залякував родичами. В тиждень відбувалось кілька дзвінків. Вказані погрози потерпілий сприймав серйозно та реально, так як знав, що ОСОБА_4 з «кримінального світу». 
В квітні 2023р. ОСОБА_7 , звернувся до СБУ із заявою та почав співпрацювати з працівниками правоохоронних органів з метою викриття ОСОБА_4 та інших осіб, які вимагають у нього кошти за неіснуючі борги. Так, у травні 2023р. ОСОБА_7 , діючи під контролем працівників СБУ, передав ОСОБА_4 40 000 грн за неіснуючий борг в його ж автомобілі на стоянці біля ТЦ «Метро» по вул. Городоцькій у м. Львові. Після передачі вказаних коштів дзвінки від ОСОБА_4 на деякий час припинились, однак приблизно через тиждень він знов почав телефонувати ОСОБА_7 , вимагаючи передачі іншої частини коштів. Також ОСОБА_7 в цей період за вказівкою ОСОБА_4 перекинув на картку особи, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, 100 доларів США для обвинуваченого. 
Іншу частину коштів в розмірі 40 000 грн, ОСОБА_7 , діючи під контролем працівників СБУ, за вказівкою ОСОБА_4 , передав в червні 2023р. на стоянці ТЦ «Метро» по вул. Городоцькі у м. Львові особі, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, після чого співробітники СБУ його затримали. 
Крім того, ОСОБА_7 повідомив що у 2022р. був прийнятий закон, який скасовував мито на ввезення автомобілів до України. Саме під час дії цього закону він мав привезти за-за кордону 8 авто, однак не встиг, дія Закону завершилась, а авто залишились у Польщі. Загальний борг за вказані машини перед клієнтами становить 70 000 євро, який зараз потерпілий погашає зі своєї заробітної плати. Також, в період дії вказаного Закону, у 2022р. ОСОБА_7 , за домовленістю з ОСОБА_16 , повинен був привезти останньому за-за кордону автомобіль Опель Інсігніа вартістю 5000 доларів США. Вказаного автомобіля він не привіз, так як дія 0 ставки розмитнення закінчилась. До нього почав телефонувати «ОСОБА_67» від ОСОБА_14 з вимогою повернути 5000 доларів США. При цьому, потерпілий ствердив, що сам ОСОБА_14 йому не телефонував, жодних розмов з приводу повернення коштів між ними не було, жодних позик вони між собою не укладали. Потерпілий наголосив, що ОСОБА_4 вимагав у нього кошти за необґрунтований та неіснуючий борг, жодних розмов про повернення коштів ОСОБА_14 не було, так само ОСОБА_4 жодного разу не повідомляв потерпілому про те, що він діє від імені ОСОБА_14 чи в його інтересах. Потерпілий ствердив, що кошти у 2000 доларів США, які у нього вимагав ОСОБА_4 , не входили у вартість автомобілів, які потерпілий зобов`язувався привести за-за кордону. 
Покази потерпілого ОСОБА_7 суд визнає належними та допустимими, оскільки такі є логічними, послідовними, чіткими, не містять розбіжностей, підтверджують місце, час та спосіб вчинення кримінального правопорушення, узгоджуються з іншими доказами у справі, зокрема, із дослідженими під час судового розгляду протоколами слідчих дій, висновками експертів, іншими доказами у справі, які теж доводять вину ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України. 
Допитаний в судовому засіданні свідок сторони захисту ОСОБА_14 повідомив, що весною 2022р. вирішив скористатись дією Закону, який встановлював 0 ставку на розмитнення автомобілей, привезених за-за кордону. Так, він домовився з ОСОБА_7 , що той привезе йому автомобіль марки Опель Інсігніа білого кольору за 5000 доларів США. Вказані кошти його дружина передала братові ОСОБА_54 у Польщі. Після того, як дія вказаного Закону завершилась, ОСОБА_7 вказаного автомобіля не привіз, кошти не повернув. Пізніше літом 2022р. свідок передав ОСОБА_7 ще 2000 доларів США на розмитнення цього авто. Після цього, свідок неодноразово питав ОСОБА_7 де та коли він привезе обумовлений автомобіль, однак ОСОБА_7 розповідав різні версії про те, що вказаний автомобіль знаходиться на митниці то в м. Городок, то у Луцьку. Пізніше ОСОБА_7 на телефонні дзвінки від ОСОБА_14 перестав відповідати. Востаннє з ОСОБА_7 свідок розмовляв в кінці літа 2022р., коли потерпілий ще відповідав на телефонні дзвінки. 
Після цього ОСОБА_14 звернувся до свого знайомого ОСОБА_17 , який сказав, що може йому допомогти. Тоді восени 2022р. ОСОБА_14 познайомився із ОСОБА_4 , якому він розповів обставини ситуації з ОСОБА_7 , показав фото обіцяного автомобіля. ОСОБА_4 повідомив свідку, що знає ОСОБА_7 та допоможе йому повернути кошти. Так, в березні 2023р. до ОСОБА_14 подзвонив ОСОБА_4 та сказав, що має для ОСОБА_14 певну суму коштів від ОСОБА_7 .. Вони зустрілись і ОСОБА_4 віддав ОСОБА_14 10-12 000 грн ( 300 доларів США). Пізніше, приблизно в травні-червні 2023р. свідок ще раз зустрівся з ОСОБА_4 , який віддав йому ще 40 000 грн. За свої послуги ОСОБА_4 коштів від ОСОБА_14 не отримував, а повідомив, що допомагає своєму хорошому знайомому. 
Станом на зараз ОСОБА_7 ні коштів, ні автомобіля йому не повернув. При цьому, свідок повідомив, що з заявою до правоохоронних органів на неправомірні дії ОСОБА_7 він не звертався, позов до нього не заявляв. 
Покази цього свідка суд до уваги не бере, оскільки такі не підтверджені жодними об`єктивними даними , спростовані дослідженими в судовому засіданні показами потерпілого ОСОБА_7 , протоколами слідчих дій та, зокрема, негласних слідчих розшукових дій, в яких жодного разу у зафіксованих розмовах жодною із сторін не згадувався свідок ОСОБА_14 та його грошові зобов`язання між потерпілим ОСОБА_7 . Покази цього свідка суд розцінює як стратегію сторони захисту та намагання уникнути кримінальної відповідальності. 
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 повідомив, що знає ОСОБА_4 , мають давні дружні відносини. Влітку 2023р. до нього подзвонив ОСОБА_4 та попросив під`їхати до ТЦ «Метро» по вул. Городоцькій у м. Львові, повідомив, що туди ж під`їде ОСОБА_7 і передасть гроші для ОСОБА_14 .. Вони зустрілись з ОСОБА_7 в цьому місці, стояли поруч із автомобілем, розмовляли, ОСОБА_7 жалівся, що має проблеми, розповідав, що взяв гроші на машини, не зміг віддати. В ході цієї зустрічі ОСОБА_7 передав ОСОБА_18 40 000 грн та запитав на що ці кошти підуть. ОСОБА_18 відповів, що чув від ОСОБА_4 , що ці кошти він передасть ОСОБА_19 . Після того, як він взяв кошти від ОСОБА_7 , ОСОБА_18 затримали та провели обшук в автомобілі. 
Покази ОСОБА_18 суд визнає належними та допустимими в частині зазначення місця та часу зустрічі свідка з потерпілим ОСОБА_7 , а також розміру коштів, які передав ОСОБА_7 для ОСОБА_4 , покази в цій частині узгоджуються з показами потерпілого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_4 , а також з проведеними негласними слідчими (розшуковими) діями, які відображені в протоколі НСРД - контролю за вчиненням злочину від 19.05.2023р. та додатках до нього. Однак, суд відхиляє покази свідка ОСОБА_18 в частині повідомлення ОСОБА_7 про те, що передані 40 000 грн ОСОБА_4 передасть ОСОБА_14 , вважає їх надуманими, не правдивими, розцінює їх як спосіб захисту, оскільки такі не відповідають змісту дослідженої судом розмови між ОСОБА_7 та ОСОБА_20 , яка відображена в протоколі НСРД від 19.05.2023р. та зафіксована на аудіо та відео файлах (додатках до протоколу), відповідно до яких вказану інформацію ОСОБА_18 ОСОБА_7 не повідомляв. 
Крім того, ОСОБА_18 також повідомив, що був свідком того, як приблизно місяць перед тим, в травні 2023р. в тому ж місці поруч із ТЦ «Метро» по вул. Городоцькій у м. Львові, в автомобілі BMW X5 ОСОБА_7 передав ОСОБА_4 гроші для ОСОБА_14 .. Дані покази свідка в частині часу та місця зустрічі суд визнає належними, оскільки такі узгоджуються із показами в цій частині ОСОБА_7 ,, ОСОБА_4 , а також з проведеними негласними слідчими (розшуковими) діями, які відображені в протоколі НСРД - контролю за вчиненням злочину від 19.05.2023р. та додатках до нього. Однак, покази щодо передачі ОСОБА_7 коштів для ОСОБА_14 суд відхиляє, оскільки такі не відповідають показам потерпілого ОСОБА_7 та спростовані протоколом НСРД від 19.05.2023 р. та додатками до нього ( а.с. 72 т.2), з якого вбачається, що такої інформації ні ОСОБА_7 , ні ОСОБА_4 в цей момент не повідомляли. 
Свідок ОСОБА_21 не допитувався судом, у зв`язку з неявкою в судове засідання. При цьому відповідно ч. 6 ст. 22 КПК України судом створено необхідні умови для реалізації стороною захисту її процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, зокрема, на 
на допит свідка сторони захисту перед незалежним та неупередженим судом. Однак, стороною захисту, яка заявила клопотання про допит цього свідка, яке судом було задоволено, явка свідка в судове засідання забезпечена не була, судом неодноразово вживались заходи щодо забезпечення прибуття вказаного свідка до суду, однак допит свідка не відбувся у зв`язку процесуальною поведінкою сторони захисту, яка зводилась до відкладення судових засідань, що унеможливило, з ініціативи сторони захисту, допитати прибулого свідка. 
Так, зокрема, 29.09.2025р. судом було задоволено клопотання сторони захисту про допит свідка ОСОБА_21 , у зв`язку із чим оголошено перерву до 21.10.2025р. 21.10.2025р. в судове засідання з`явився свідок ОСОБА_21 , однак до суду не з`явився захисник ОСОБА_22 , обвинувачений заперечував проти проведення допиту свідка без цього захисника, у зв`язку із чим в судовому засіданні оголошено перерву до 06.11.2025р. 06.11.2025р. в судове засідання з`явився свідок ОСОБА_21 ,, однак обвинувачений відмовився від захисників ОСОБА_23 та ОСОБА_22 , у зв`язку із чим знову оголошено перерву до 21.11.2025р. 21.11.2025р. в судове засідання не зявився свідок ОСОБА_21 , а новий захисник ОСОБА_24 наполіг на виклику свідка ОСОБА_21 , у зв`язку із чим оголошено перерву до 04.12.2025р. 04.12.2025р. свідок ОСОБА_21 повторно не з`явився в судове засідання, у зв`язку із чим до нього судом був застосований привід на 17.12.2025р.17.12.2025р. свідок ОСОБА_21 з`явився в судове засідання, однак на початку судового засіданні захисником подано відвід головуючій судді, у зв`язку із чим в судовому засіданні вчергове було оголошено перерву до 15.01.2026р. 15.01.2026р. обвинувачений відмовився від адвоката ОСОБА_25 і така відмова була прийнята судом. В судовому засідання 17.02.2026р. захисник ОСОБА_26 наполягав на допиті свідка ОСОБА_21 , у зв`язку із чим судом для виклику цього свідка вчергове оголошувалась перерва. 27.02.2026р. свідок з`явився до суду , однак від захисника ОСОБА_26 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, про що в судовому засіданні знову оголошено перерву до 11.03.2026р. 11.03.2026р. свідок повторно в судове засідання не з`явився, причини неявку суду не повідомив, суд провів розгляд справи на підставі наявних матеріалів та доказів. 
Така процесуальна тактика сторони захисту свідчить про зловживання своїми процесуальними правами та нехтування процесуальними обов`язками, є проявом недобросовісної поведінки.
Відповідно до ч. ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Відповідно до частини 5 цієї статті кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите. При цьому відповідно до ч. 2 ст. 28 КПК України саме на суд покладається обов`язок забезпечити розумний строк розгляду справи. 
Крім того, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).
Відповідно до правового висновку ККС ВС, викладеного в ухвалі від 30.05.2018 року у справі № 676/7346/15-к, суд констатував, що хоча у КПК України не передбачено загального положення про заборону зловживання процесуальними правами, однак заборона зловживання такими є загальноправовим принципом і поширюється на всі галузі права.
За наведених обставин, суд, дотримуючись вищезазначених вимог, розглянув кримінальне провадження на підставі наявних доказів та документів, які містяться в матеріалах кримінального провадження.
В свою чергу, з досліджених у порядку ст. 358 КПК України, у судовому засіданні, документів, судом встановлено наступне.
З витягів з ЄРДР у кримінальному провадженні № 42023140000000117 від 14.04.2023 вбачається, що 14.04.2023 року внесені відомості за правовою кваліфікацією ч. 4 ст. 189 КК України про те, що група осіб, в умовах воєнного стану, погрожуючи фізичною розправою, вимагає грошові кошти за неіснуючі борги у підприємців Львівської області ( а.с.1,4 т. 1).
Згідно із постанови про доручення здійснення досудового розслідування іншому органу від 12.06.2023 року вбачається, що досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні доручено СВ Управління СБ України у Львівській області. ( а.с. 2 т.1).
Із заяви від 12.04.2023р. вбачається, що ОСОБА_7 , звернувся до Начальника СБ України у Львівській області з прохання прийняти міри до певних осіб, в тому числі до ОСОБА_4 , котрі, вчиняючи морально-психологічний тиск, погрожуючи фізичним насильством та розправою, вимагають у потерпілого кошти в сумі 5000 доларів США за неіснуючий борг, а також до сплати щомісячних платежів за так звану «кришу». У цій заяві потерпілий вказав, що протягом 2-3 років він надає послуги з придбання, вибору транспортних засобів з європейського та американського ринків, за що отримує кошти, а ці особи , в свою чергу, вимагають у нього кошти за кожен привезений автомобіль та безперешкодну діяльність. Вказав, що за відсутності ОСОБА_7 вдома, зазначені у заяві особи, за вказівкою ОСОБА_4 чинять тиск на його сім`ю та родину. ( а.с. 8 т.1).
З рапортів оперуповноваженого ОВС 3 відділу ГВ ЗНД УСБУ у Львівській області від 14.04.2023 року та від 20.04.2023р. вбачається, що в ході проведення оперативних заходів отримано відомості про можливу причетність організованої групи осіб до вчинення тяжких злочинів на території Львівської області, зокрема чинять морально-психологічний тиск, погрожуючи фізичною розправою, вимагають у гр. ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 5000 доларів США. З наявними даними до вказаної групи входять особи, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, та ОСОБА_4 ( а.с.10,12 т.1).
З протоколу затримання ОСОБА_4 від 15.06.2023 року та відеозапису до нього вбачається, що останній затриманий о 18.45 год. 15.06.2023 року у м. Львові на вул. Руданського, 1 у кафе «Рафінад Піпл». В ході проведеного особистого обшуку з наплічної сумки чорного кольору вилучено паспорт гр. України на ім`я ОСОБА_4 , особистий гаманець, у якому знаходились грошові кошти, візуально схожі на кошти номіналом 100 доларів США у кількості 3 шт. серії PE 29091943E, серії PE 29091944E, серії PE 29091948E, купюра, візуально схожа на грошові кошти номіналом 500 грн. серії ГВ 3951690. ( а.с.14 т.1)
Постановою про визнання речових доказів від 16.06.2023 року грошові купюри, візуально схожі на кошти номіналом 100 доларів США у кількості 3 шт. серії PE 29091943E, серії PE 29091944E, серії PE 29091948E, купюра, візуально схожа на грошові кошти номіналом 500 грн. серії ГВ 3951690, визнано речовим доказом та на такі накладено арешт ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 16.06.2023 року. ( а.с. 18-23 т.1).
З протоколу проведення впізнання від 20.06.2023 року з фототаблицею, вбачається, що потерпілий ОСОБА_7 у присутності понятих серед 4 осіб, пред`явлених для впізнання, за рисами обличчя, статурою впізнав особу під № 1 ( ОСОБА_8 ), який погрожуючи насильством та фізичною розправою вимагав грошові кошти у нього, а також 18.05.2023 року отримав у нього частину грошових коштів у сумі 40000 грн. (а.с.24 т.1). Тобто даним доказом підтверджується суб`єкт вчинення кримінального правопорушення. 
З протоколу обшуку від 15.06.2023 року та відеозапису до нього вбачається, що слідчим ОВС СВ УСБУ у Львівській області ОСОБА_27 у присутності понятих ОСОБА_28 та ОСОБА_29 із використанням відеокамери Panasonic НР НСV 260 було проведено обшук за столиком № 2 на літній терасі кафе «Рафінад Піпл», що на вул. Руданського, 1 у м. Львові, в ході якого вилучено телефон марки IPhone з сім -карткою оператора мобільного зв?язку Київстар з написом НОМЕР_3 . Постановою слідчого ОВС СВ УСБУ у Львівській області ОСОБА_27 від 16.06.2023 року вказаний телефон визнано речовим доказом та накладено арешт ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 16.06.2023 року. (а.с. 33-45 т.1)
Постановою слідчого ОВС СВ УСБУ у Львівській області від 16.06.2023 року про визнання речовим доказом, визнано речовими доказами довіреність ОСОБА_30 на ОСОБА_7 від 22.10.2020 року та аркуш паперу з чорновими записами, які починаються з 6400 Є і закінчуються 200 Є 150 та на такі накладено арешт ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 20.06.2023 року. ( а.с. 46-50 т.1)
Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 14.06.2023 року надано слідчому ОВС СВ УСБУ у Львівській області ОСОБА_27 дозвіл на проведення обшуку автомобіля «Honda Pilot», бежевого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , 2008 року випуску, VIN: НОМЕР_4 , який зареєстрований на ОСОБА_31 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а належним користувачем якого є ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( а.с. 51 т.1)
З протоколу обшуку вказаного автомобіля від 15.06.2023 року з фототаблицею та додатком - відеозаписом слідчої дії вбачається, що такий проведено у присутності понятих ОСОБА_32 та ОСОБА_33 з використанням відеокамери Panasonic HC-V260 та у багажнику вказаного автомобіля виявлено грошові банкноти номіналом 500 грн у кількості - 80 (вісімдесят) банкнот номіналом 500 гривень з наступними серіями та номерами: ЕЖ2115951, ЄЄ8961469, ЄГ7383332, ЕЕ0888764, ХЄ2435462, ХЖ4793156, ХИ8853249, АГ1598226, ХБ6492119, ЗГ2045466, ЕД7946872, ВЄ5522574, ХИ8853249, АГ1598226, ХБ6492119, ЗГ2045466, ЕД7946872, ВЄ5522574, АА4931394, АА0753255, ЛЗ4838345, ЄВ2277298, ХЖ5456275, СЗ3247151, ХД2314842, ЕД2458108, ВЗ7053706, ЗБ0427870, АЄ5711939, АЄ1849184, АИ4500067, ЄА9249555, ХЄ4740904, ЗГ2445404, ХЄ6726223, ЕГ0306122, АИ8045145, ВИ0364933, БВ6748611, АП6371418, ХА8275182, ЕЗ3773936, ЕД0543763, ЕИ7290455, АП6712278, АЗ3124515, АЗ3938559, ВЕ8201872, ББ8403825, ЄБ9005041, АЗ5326595, ЄЄ7249224, ВЄ1875155, АЗ3885911, ЄЗ2044219, ХВ6556671, ЕВ3537530, ЄЕ0735160, ЄВ1985599, ЕЄ4077174, ВЗ9173696, ЄБ3648817, АБ7499879, ЕЄ6888536, ЕГ9248998, ЗГ2091953, АА3708099, ХБ2356438, АГ0251384, ЄЗ1874528, ЄГ5067282, БА7721283, ВЕ2299452, ИБ1849328, АА5421949, СГ6360403, ЄЖ1749855, АГ4836178, ВЗ3148880, ЛГ6825712, УЖ6248699, ФЖ2607572, ВВ6569327, БР0671921, ЛЗ2542530, ЗЗ2745700; а також гумовий кийок чорного кольору з написом «Вироблено в Україні»; мобільний телефон «Iphone 8», модель № MQ722LL/A, серійний № НОМЕР_5 , з IMEI: НОМЕР_6 , з встановленою сім-карткою з № НОМЕР_7 ; банківська карта «monobank» з № НОМЕР_8 , мобільний телефон «Iphone 14 Pro», модель № MDXV3ZD/A, серійний № НОМЕР_9 , з IMEI1: НОМЕР_10 , IMEI2: НОМЕР_11 , з встановленою сім-карткою з № НОМЕР_12 . (а.с.57-84 т.1)
Постановою слідчого ОВС СВ УСБУ у Львівській області ОСОБА_34 від 16.06.2023 року про визнання речовим доказом, вказані речі, а також автомобіль марки «Honda Pilot», бежевого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 визнано речовими доказами та на такі накладено арешт ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 20.06.2023 року. Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 20.07.2023 року скасовано арешт на автомобіль марки «Honda Pilot», бежевого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , в частині позбавлення права користуватись ним та передано вказаний автомобіль ОСОБА_18 (а.с.82-92 т.1).
Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 14.06.2023 року надано слідчому ОВС СВ УСБУ у Львівській області ОСОБА_27 дозвіл на проведення обшуку в житловій квартирі за адресою:   АДРЕСА_2 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_35 , РНОКПП НОМЕР_13 , яка є цивільною дружиною ОСОБА_4 з метою відшукання та вилучення речей. (а.с.94 т.1)
З протоколу обшуку вказаної квартири від 15.06.2023 року з фототаблицею та додатком - відеозаписом слідчої дії вбачається, що такий проведено у присутності понятих ОСОБА_36 та ОСОБА_37 з використанням відеокамери Panasonic HC-V260 та у такій виявлено предмети зовні схожі на купюри доларів США: номіналом «100» у кількості 2422 штук - на загальну суму 242 200 доларів США; предмети зовні схожі на купюри доларів США: номіналом «100» у кількості 335; номіналом «50» у кількості 10 штук; номіналом «20» у кількості 26 штук; номіналом «10» у кількості 26 штук; номіналом «5» у кількості 29 штук; номіналом «2» у кількості 6 штук; номіналом «1» у кількості 5 штук - на загальну суму 34 942 доларів США; предмети зовні схожі на купюри польських злотих: номіналом «500» у кількості 2 штуки; номіналом «200» у кількості 126 штук; номіналом «100» у кількості 6 штук; номіналом «50» у кількості 5 штук - на загальну суму 27 050 польських злотих; предмети зовні схожі на купюри євро: номіналом «500» у кількості 9 штук; номіналом «100» у кількості 158 штук; номіналом «200» у кількості 34 штуки; номіналом «50» у кількості 605 штук; номіналом «20» у кількості 69 штук; номіналом «5» у кількості 3 штуки - на загальну суму 58 745 Євро. ( а.с.106 т.1)
Постановою старшого слідчого ОВС СВ УСБУ у Львівській області ОСОБА_38 від 16.06.2023 року про визнання речовим доказом, вказані грошові купюри визнано речовими доказами та на такі накладено арешт ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 22.06.2023 року. (.а.с.108 т.1). 
Протоколом слідчого ОВС СВ УСБУ у Львівській області ОСОБА_27 про зняття показань з технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису від 22.06.2023 року, з якого вбачається, що слідчим здійснено зняття показань технічних приладів , володільцем яких є ТОВ «Рафінад Піпл», що за адресою: м. Львів, вул. Руданського, 1 у м. Львові у період часу з 17.59 год. по 20.16 год. 15.06.2023 року, на яких зафіксовано факт відвідування та затримання у вказаному закладі ОСОБА_10 , а також факт його користування мобільним телефоном. Наведене також вбачається з протоколу огляду від 27.06.2023 року з фототаблицею до нього. ( а.с. 116-130 т.1).
Ці ж дані випливають із відтворених в судовому засіданні відеозаписів на флеш-накопичувачі ( а.с. 131 т.1).
З протоколу огляду від 26.08.2023 року та додатку до нього -відеозапису слідчої дії вбачається, що слідчим ОВС СВ УСБУ у Львівській області ОСОБА_27 з використанням фотокамери Panasonic FULL HD HC-V260 шляхом здійснення безперервної відеофіксації,а також із використанням обчислювальної машини Bill Counter Model: 6200 UV/Mg з УФ-детекцією на справжність банкнот проведено огляд сейф-пакетів із предметами, зовні схожими на купюри доларів США, Євро, польські злоті, які вилучені при обшуку житлової квартири за адресою:   АДРЕСА_2 , в результаті чого встановлено, що у сейф пакетах знаходяться грошові кошти, які поміщено у сейф пакети - «Пакет №1» із коштами номіналом по 100 доларів США на загальну суму 242200 доларів США, «Пакет № 2» грошовими коштами у сумі 58745 Євро, 34942 доларів США, 27050 польських злотих, «Пакет № 3» із грошовими коштами у сумі 200 доларів США та 50 Євро, що також стверджується актом прийому-передачі від 01.09.2023 року. (а.с. 138,153 т.2)
З постанови про повернення тимчасово вилученого майна від 28.08.2023 року вбачається, що слідчим ОВС СВ УСБУ у Львівській області ОСОБА_27 повернуто ОСОБА_39 сейф-пакет «Пакет № 3» із грошовими коштами у сумі 200 доларів США та 50 Євро.(а.с.149 т.2)
Решта валютних цінностей згідно із постановою про передачу валютних цінностей на зберігання у фінансовий відділ УСБУ у Львівській області від 18.09.2023 року та актом прийому -передачі від 22.09.2023 року передано на зберігання у фінансовий відділ УСБУ у Львівській області (а.с.154 т.2)
З клопотань прокурора ОСОБА_3 та ухвал слідчого судді Львівського апеляційного суду про надання дозволу на проведення негласних слідчих дій від 19.04.2023 року вбачається, що надано дозвіл на візуальне спостереження в публічно доступних місцях з використання, фотографування, спеціальних технічних засобів для спостереження щодо ОСОБА_10 , а також за місцем його діяльності та перебування, зняття інформації з електронних комунікаційних мереж з електронного засобу, установлення місцезнаходження радіообладнання, яким користується ОСОБА_4 , обстеження публічно недоступних місць, житла чи іншого володіння особи шляхом таємного проникнення в нього з метою таємного встановлення технічних засобів аудіо, відеоконтролю ОСОБА_10 тривалістю 60 днів. (а.с. 1-4 т.2)
Також з клопотань прокурора ОСОБА_3 та ухвал слідчого судді Львівського апеляційного суду про надання дозволу на проведення негласних слідчих дій від 19.04.2023 року вбачається, що надано дозвіл на візуальне спостереження в публічно доступних місцях з використання, фотографування, спеціальних технічних засобів для спостереження щодо ОСОБА_7 , а також за місцем його діяльності та перебування, зняття інформації з електронних комунікаційних мереж з електронного засобу, установлення місцезнаходження радіообладнання, яким користується ОСОБА_7 , обстеження публічно недоступних місць, житла чи іншого володіння особи шляхом таємного проникнення в нього з метою таємного встановлення технічних засобів аудіо, відеоконтролю ОСОБА_7 тривалістю 60 днів. ( а.с. 5-8 т.2).
З протоколу старшого оперуповноваженого в ОВС СВ УСБУ у Львівській області ОСОБА_40 від 17.05.2023 року про проведення негласної слідчої дії аудіоконтролю особи вбачається, що 20.04.2023 року о 14.20 год. та о 16.46 год. на вул. Тр. Глинянський поблизу будинку 131 у м. Львові за допомогою телефонної розмови через інтернет з`єднання месенджера «WhatsАpp» відбулась розмова ОСОБА_7 із ОСОБА_41 , у ході якої ОСОБА_4 використовує погрози фізичною розправою: «Будеш ісполняти внатурі зроблять з тебе головку», «Швидка допомога тобі треба буде..» відносно ОСОБА_7 , вимагає 2 тис. Євро., на що ОСОБА_7 обіцяє віддати кошти в суботу (а.с. 13 т.2).
Ці ж дані випливають із відтворених в судовому засіданні звукозаписів розмови, зафіксованої на диску (а.с. 15 т.2). 
З протоколу старшого оперуповноваженого в ОВС СВ УСБУ у Львівській області ОСОБА_40 від 17.05.2023 року про проведення негласної слідчої дії аудіоконтролю особи вбачається, що 01.05.2023 року о 14.33 год. на вул. Тр. Глинянський поблизу будинку 131 у м. Львові за допомогою телефонної розмови через інтернет з`єднання месенджера «WhatsАpp» відбулась розмова ОСОБА_7 із ОСОБА_41 , у ході якої ОСОБА_4 погрожує ОСОБА_7 та його матері насильством за брехню і несвоєчасну передачу грошей: «А де два рубля я щось …. не розумію», «За то шо вона дуре, ми її там тоже пристроєм веселі дні за то шо вона дуре…», на що потерпілий обіцяє до кінця тижня приїхати та привезти кошти (а.с. 16 т.2)
Ці ж дані випливають із відтворених в судовому засіданні звукозаписів розмови, зафіксованої на диску (а.с. 18 т.2). 
З протоколу старшого оперуповноваженого в ОВС СВ УСБУ у Львівській області ОСОБА_40 від 17.05.2023 року про проведення негласної слідчої дії аудіоконтролю особи вбачається, що 15.05.2023 року о 16:20 та 16:22 відбулась розмова між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 з приводу передачі коштів потерпілим обвинуваченому. Крім того, того ж дня о 19.45 год. на вул. Городоцькій, 302 у м. Львові відбулась розмова ОСОБА_7 із ОСОБА_41 , у ході якої ОСОБА_8 вимагає у ОСОБА_7 обіцяні грошові кошти («Ну шо ти «лаве» взяв?», «де лавеха, де та двушка», «де ті гроші, де то всьо», також зазначає, що йому не потрібно жодних процентів, лише «двушка….ви ж не робите собі ліпше, робите собі гірше…», при цьому погрожуючи фразами «Щоб ти розумів тебе хапнуть і привезуть сюда», на що останній повідомляє, що ще не має змоги надати кошти та обіцяє скоро зустрітись ( а.с. 19 т.2)
Ці ж дані випливають із відтворених в судовому засіданні звукозаписів розмови, зафіксованої на диску (а.с. 29 т.2). 
З протоколу старшого оперуповноваженого в ОВС СВ УСБУ у Львівській області ОСОБА_40 від 19.05.2023 року про проведення негласної слідчої дії аудіоконтролю особи вбачається, що 16.05.2023 року о 13.12 год. у с. Варяж Львівської області відбулась розмова ОСОБА_7 із ОСОБА_4 , у ході якої ОСОБА_4 вимагає у ОСОБА_7 щоб гроші були за дві години і погрожує « Візьмеш манатки і підеш в гарем…. Маєш пів години…, не буде за пів години, я зараз всім говорю, що ти пішов на чужі руки», на що останній повідомляє, що ще не має, однак під психологічним тиском ОСОБА_10 зобов`язується знайти за пів години, а о 13.41 год. повідомляє, що йому перерахували 100 доларів США і повідомляє, що перекаже на карту «Грубого» ( а.с. 30 т.2)
Ці ж дані випливають із відтворених в судовому засіданні звукозаписів розмови, зафіксованої на диску (а.с. 37 т.2). 
З протоколу старшого оперуповноваженого в ОВС СВ УСБУ у Львівській області ОСОБА_40 від 19.05.2023 року про проведення негласної слідчої дії аудіоконтролю особи вбачається, що 18.05.2023 року о 12.14 год. по вул. Гніздовського, 1 у м. Львові відбулась розмова ОСОБА_7 із ОСОБА_41 , у ході якої ОСОБА_7 повідомляє, що має грошові кошти «поки тисячу» і вони узгоджують умови зустрічі. О 14.58 год. відбулась розмова ОСОБА_7 із ОСОБА_41 в ході якої вони узгоджують час зустрічі. О 16.50 год на вул. Городоцькій, 286 у м. Львові відбулась розмова ОСОБА_7 із ОСОБА_41 , під час якої вони домовились зустрітись біля ТЦ «Метро». (а.с.38 т.2)
Ці ж дані випливають із відтворених в судовому засіданні звукозаписів розмов, зафіксованих на дисках (а.с. 55 т.2). 
З протоколу старшого оперуповноваженого в ОВС СВ УСБУ у Львівській області ОСОБА_40 від 08.06.2023 року про проведення негласної слідчої дії аудіоконтролю особи вбачається, що 07.06.2023 року о 20.43 год. у с. Варяж Львівської області відбулась розмова ОСОБА_7 із ОСОБА_41 , у ході якої ОСОБА_8 , використовуючи нецензурну лексику, вимагає від ОСОБА_7 гроші й погрожує йому тяжкими наслідками: «Ти шо внатурі…хочеш, вася, концерти чи шо? І шоб …тріснула в обох місцях чи шо? Спустись на землю, ОСОБА_43 , бо я тебе спущу. Ну один раз покажу як то робиться, то більше не захочеш…», після чого ОСОБА_7 зобов`язується знайти кошти найближчим часом після зарплати. (а.с. 56 т.2)
Ці ж дані випливають із відтворених в судовому засіданні звукозаписів розмови, зафіксованої на диску (а.с. 60 т.2). 
З доручення та постанови прокурора ОСОБА_3 про проведення контролю за вчиненням злочину від 17.05.2023 року вбачається, що для спростування чи отримання доказів злочинної діяльності з можливим вимаганням грошових коштів ОСОБА_41 , та іншими особами постановлено провести негласну слідчу дію - контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту із використанням справжніх грошових коштів із втратою таких грошових коштів, для чого за рахунок видатків УСБУ у Львівській області виділено кошти у сумі 40000 грн. (а.с. 61-65 т.2)
З протоколу старшого оперуповноваженого в ОВС СВ УСБУ у Львівській області ОСОБА_40 від 19.05.2023 року про проведення негласної слідчої дії - контролю за вчиненням злочину вбачається, що 18.05.2023 року о 17.16 год. на паркінгу ТЦ «Метро», по вул. Городоцькій, 300 у м. Львові відбулась зустріч ОСОБА_7 із ОСОБА_41 та особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, в салоні автомобіля марки BMW X5, сірого кольору в ході якої ОСОБА_7 повідомляє, що до нього телефонують різні люди з вимогами надати їм гроші. Також ОСОБА_8 запитує ОСОБА_7 навіщо він особисто обіцяє кошти особам, які до нього телефонують, при цьому сам повідомляє йому, що йому виставили чергу. В подальшому запитує у ОСОБА_7 для кого ці кошти: «звідки та тисяча, ну що то за тисяча, ну для кого вона?», на що Булавка відповідає ОСОБА_4 : «Та то вам.». В подальшому ОСОБА_7 , в цій розмові повідомляє, що кошти, які він зараз передав не для осіб, які до нього телефонують, а для ОСОБА_4 : «Нє, не для нього, я йому так і сказав я маю зустрітись з ОСОБА_44 , я йому не казав, що ті гроші йому». Зі змісту розмови вбачається, що ОСОБА_4 повідомляє ОСОБА_7 , про те, що першочергово потерпілий повинен платити обвинуваченому, а потім вже іншим особам, зокрема говорить: «…Він самий послідній в черзі, то мені що Ару, кума відфутболити, всіх остальних….?, на що Булавка відповідає: «Іван, я даю, ну я не знаю.» Після цього Булавка говорить; «Я лишаю, а на другий тиждень я буду ще мати… рівно 40 тисяч». В подальшому ОСОБА_7 просить ОСОБА_4 поговорити з особами, які до нього телефонують, погрожують мамі прийняти міри та вимагають кошти, на що ОСОБА_4 відповідає: «Та поки я є, які міри. Міри будуть, коли будуть чекати під хатою, чи ше, тоді будуть якісь міри, а тут вже він приїхав, відмітився, які тут міри …Поки ми не відвернули, то нічого не буде». Ці ж дані випливають із відтворених в судовому засіданні звукозаписів розмов, зафіксованих на дисках (а.с. 72 т.2). Тобто, даними доказами підтверджується факт отримання ОСОБА_4 від ОСОБА_7 грошових коштів, які обвинувачений вимагав у потерпілого напередодні, погрожуючи при цьому фізичною розправою, насильством над потерпілим та його матері. При цьому, зі змісту даних розмови чітко вбачається, що ОСОБА_7 повідомляє ОСОБА_4 про те, що кошти він передає саме обвинуваченому, а не іншим особам. Тобто, цим доказом також спростовуються покази свідків ОСОБА_45 та ОСОБА_18 про те, що ці кошти Дем`янець пообіцяв передати Скоропаду. 
З доручення та постанови прокурора ОСОБА_3 про проведення контролю за вчиненням злочину від 14.06.2023 року вбачається, що для спростування чи отримання доказів злочинної діяльності з можливим вимаганням грошових коштів ОСОБА_4 та іншими особами постановлено провести негласну слідчу дію - контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту із використанням справжніх грошових коштів без втрати таких грошових коштів, для чого за рахунок видатків УСБУ у Львівській області виділено кошти у сумі 40000 грн. ( а.с. 73-77 т.2). 
З протоколу старшого оперуповноваженого в ОВС СВ УСБУ у Львівській області ОСОБА_40 від 16.06.2023 року про проведення негласної слідчої дії - контролю за вчиненням злочину вбачається, що 15.06.2023 року о 18.32 год. на паркінгу ТЦ «Метро», по вул. Городоцькій, 300 у м. Львові відбулась зустріч ОСОБА_7 із особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження,, під час якої ОСОБА_7 жаліється на те, що до нього телефонують різні люди та вимагають у нього кошти, а також передає грошові кошти у сумі 40000 грн. Також ОСОБА_7 телефонує ОСОБА_4 та повідомляє, що передав грошові кошти. (а.с. 78 т.2)
Ці ж дані випливають із відтворених в судовому засіданні відеозаписів розмов, зафіксованих на дисках (а.с. 83 т.2). 
Тобто даним доказом підтверджується подія та суб`єкт кримінального правопорушення. 
Вище вказані протоколи НСРД суд визнає належними та допустимими доказами у справі, оскільки такі отримані в порядку, передбаченому КПК України, будь-яких порушень при проведені вказаних негласних слідчих розшукових дій судом не встановлено. Крім того, ці докази повністю узгоджуються із показами потерпілого, а також висновками експертиз, та підтверджують місце, час, спосіб та суб`єкта вчинення кримінального правопорушення. При цьому, вказані протоколи НСРД спростовують покази обвинуваченого та свідка ОСОБА_18 в частині того, що 40 000 грн, які ОСОБА_7 передав ОСОБА_4 18.05.2023р. в автомобілі BMW X5 призначались для ОСОБА_14 , так як з цих доказів вбачається, що коли ОСОБА_4 питає в ОСОБА_7 «що я йому зараз поясню, що то за тисяча, звідки та тисяча, ну для кого вона? На що ОСОБА_7 відповів: «Та то вам». Крім того, зі змісту цих розмов вбачається що ОСОБА_4 жодного разу в розмовах не повідомляв ОСОБА_7 , про те, що вказані гроші він передасть ОСОБА_14 , так само як і потерпілий ОСОБА_7 не просив в цей момент ОСОБА_4 передати ці кошти ОСОБА_14 . 
З протоколу старшого оперуповноваженого в ОВС СВ УСБУ у Львівській області ОСОБА_40 від 18.05.2023 року огляду і ідентифікації грошових коштів вбачається, що ОСОБА_7 в присутності понятих ОСОБА_46 та ОСОБА_47 в приміщенні кабінету громадської приймальні УСБУ у Львівській області вручено грошові кошти у сумі 40000 грн в кількості 32 купюри номіналом по 500 грн, а саме ВЄ0904083, ЄБ8775285, ГА2030539, ХИ5799327, ЄЄ7907733, ГА0366452, ХА6061862, ЕД2353500, ХЗ6961579, ВИ1384223, ЕЕ2375226, ВД1356067, ВЖ3654127, ЕА8972919, ЕБ7447288, ЄВ4752623, АП6159858 ХЕ3432690, ХГ2737138, ЄВ5151153, АА3608491, ББ8082824, ВЕ8031793, ВЖ5912250, СЗ9786580, УЗ6055798, ФБ5348264, ВГ2588907, ВЗ2516572, ВЗ0201629, ЗБ2155198, МБ8122523, які відкопійовано та копії яких долучено до матеріалів кримінального провадження. ( а.с. 84 т.2 )
З протоколу огляду гр. ОСОБА_54 від 18.05.2023 року вбачається, що старшим оперуповноваженим в ОВС СВ УСБУ у Львівській області ОСОБА_48 в присутності понятих ОСОБА_46 та ОСОБА_47 проведено огляд ОСОБА_7 , який був одягнутий у чорну шкіряну куртку, сині джинси, чорні текстильні кросівки, та встановлено, що жодних сторонніх речей він не має. (а.с. 105 т.2)
З протоколу огляду гр. ОСОБА_54 від 15.06.2023 року вбачається, що старшим оперуповноваженим в ОВС СВ УСБУ у Львівській області ОСОБА_48 в присутності понятих ОСОБА_49 та ОСОБА_50 проведено огляд ОСОБА_7 , який був одягнутий у чорну футболку, сині джинси, чорні текстильні кросівки, та встановлено, що жодних сторонніх речей він не має. ( а.с. 107 т.2)
З протоколу ідентифікації та огляду грошових коштів від 15.06.2023 року вбачається, що ОСОБА_7 в присутності понятих ОСОБА_49 та ОСОБА_50 в приміщенні кабінету громадської приймальні УСБУ у Львівській області вручено грошові кошти в сумі 40000 грн, купюрами в кількості 80 банкнот номіналом по 500 грн, а саме ЕЖ2115951, ЄЄ8961469, ЄГ7383332, ЕЕ0888764, ХЄ2435462, ХЖ4793156, ХИ8853249, АГ1598226, ХБ6492119, ЗГ2045466, ЕД7946872, ВЄ5522574, ХИ8853249, АГ1598226, ХБ6492119, ЗГ2045466, ЕД7946872, ВЄ5522574, АА4931394, АА0753255, ЛЗ4838345, ЄВ2277298, ХЖ5456275, СЗ3247151, ХД2314842, ЕД2458108, ВЗ7053706, ЗБ0427870, АЄ5711939, АЄ1849184, АИ4500067, ЄА9249555, ХЄ4740904, ЗГ2445404, ХЄ6726223, ЕГ0306122, АИ8045145, ВИ0364933, БВ6748611, АП6371418, ХА8275182, ЕЗ3773936, ЕД0543763, ЕИ7290455, АП6712278, АЗ3124515, АЗ3938559, ВЕ8201872, ББ8403825, ЄБ9005041, АЗ5326595, ЄЄ7249224, ВЄ1875155, АЗ3885911, ЄЗ2044219, ХВ6556671, ЕВ3537530, ЄЕ0735160, ЄВ1985599, ЕЄ4077174, ВЗ9173696, ЄБ3648817, АБ7499879, ЕЄ6888536, ЕГ9248998, ЗГ2091953, АА3708099, ХБ2356438, АГ0251384, ЄЗ1874528, ЄГ5067282, БА7721283, ВЕ2299452, ИБ1849328, АА5421949, СГ6360403, ЄЖ1749855, АГ4836178, ВЗ3148880, ЛГ6825712, УЖ6248699, ФЖ2607572, ВВ6569327, БР0671921, ЛЗ2542530, ЗЗ2745700, які відкопійовано та копії яких долучено до матеріалів кримінального провадження. ( а.с. 109 т.2)
З досліджених у порядку § 3 Глави 28 КПК України у судовому засіданні висновків експертів судом встановлено наступне.
Висновком комплексної судово-лінгвістичної семантично-текстуальної експертизи № 526/1 від 01.09.2023 року, згідно із яким з змісту тексту стенограм розмов ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та інших осіб вбачається, що ОСОБА_7 бере у різних осіб гроші, призначені для покупки автомобілів, які він має привезти з-за кордону, проте часто замовники не отримують ані машин, ані грошей. На всі вимоги Булавка постійно обіцяє повернути гроші найближчим часом, посилаючись на зарплату мами. ОСОБА_8 вирішує кому і у якій послідовності має виплачувати борги ОСОБА_7 , визначає черговість осіб, яким ОСОБА_7 , винен кошти, бере на себе вирішення проблеми, в той же час неодноразово підкреслює, що їм ( ОСОБА_51 та іншим) Булавка має платити першочергово, причому, як випливає із загального контексту, ОСОБА_52 виплачує ОСОБА_51 не тільки борги або взагалі не борги, а сам не знає, за що платить і скільки грошей уже віддав ОСОБА_51 , проте стає очевидним, що це плата за «заступництво». При цьому, на скарги ОСОБА_54, що особи, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, турбують його дзвінками з вимогою повернення коштів, ОСОБА_53 заспокоює ОСОБА_54 , тим самим підкреслює свою керуючу роль. Крім того, будучи обуреним черговими виправданнями ОСОБА_54 щодо неможливості надання коштів, ОСОБА_4 висловлює ультимативну погрозу, погрожуючи фізичною розправою та насильством, а після отриманої тисячі знову вимагає від потерпілого гроші і погрожує йому насильством. Він також звинувачує матір ОСОБА_7 в тому, що вона вчасно не передала йому гроші, та погрожує їй насильством. (а.с. 3 т. 3). Тобто даним доказом підтверджується вчинення ОСОБА_4 вимагання із погрозою застосування насильства над потерпілим та його матері. 
На думку сторони захисту, даний висновок є неналежним, оскільки експерт надала дослідженим розмовам власну юридичну оцінку, визначила ролі кожної із осіб, хоча таке завдання перед експертом не ставилось, а також визначила природу та походження коштів (боргів). Крім того, на думку захисника, при проведенні експертизи експерт не мала права використовувати російську радянську літературу. 
Допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_55 свій висновок підтримала повністю, заперечила аргументи захисника, покликаючись на те, що при проведенні експертизи не робила юридичної оцінки поняттям та діям осіб, а тлумачила терміни без конкретної прив`язки до статей Кримінального кодексу України, використовуючи лише перелічену у висновку літературу. При цьому, вказала, що як експерт мала право розтлумачити певний термін або цілу фразу, якщо це випливало із об`єктивного змісту розмов. Також вказала, що жодних обмежень щодо використання російської радянської літератури при проведенні експертизи не має. 
Суд визнає висновок експертизи № 526/1 від 01.09.2023 року належним та допустимим доказом у справі, оскільки такий отриманий в порядку, визначеному КПК України, а доводи сторони захисту зводяться до незгоди із відображеними у висновку даними та не ґрунтуються на вимогах закону. 
З висновку експерта від 27.09.2023 року № 94/4 вбачається, що голос та усне мовлення ОСОБА_4 зафіксоване у протоколах НСРД від 17.05.2023р. , від 19.05.2023р. та від 08.06.2023р. ( а.с. 105 т.3)
На думку сторони захисту, вказаний висновок не може бути визнаний належним та допустимим, оскільки на дослідження надавались копії, а не оригінали апаратури, за допомогою якої виконані записи. Відтак, сторона захисту припускає, що вказані розмови можуть містити ознаки монтажу.
Допитані в судовому засіданні експерти ОСОБА_56 та ОСОБА_57 висновок підтримали в повному обсязі.
Суд визнає висновок № 94/4 від 27.09.2023 року належним та допустимим, оскільки такий отриманий в порядку, визначеному КПК України. При цьому, стороною захисту не наведено жодних ознак, які б могли свідчити про ознаки монтажу, ні часових проміжків аудіо та відео записів, які, могли бути змінені або викликають сумнів у їх автентичності. При цьому, з досліджених протоколів НСРД вбачається, що в таких відображено технічні засоби, за допомогою яких здійснювалась фіксація слідчої дії, а також відображено те, що оригінальний запис перенесений з внутрішньої пам`яті виробу на компакт-диски чи флеш носії, які в подальшому було скеровано на експертизу. Відтак, аргументи сторони захисту ґрунтуються лише на припущенням, а тому судом до уваги не беруться. 
Таким чином, суд дійшов висновку, що фактичні дані, що містяться у досліджених судом доказах узгоджуються між собою, з показами потерпілого, протоколами слідчих дій, висновками експертиз та іншими доказами, зібраними в ході досудового розслідування та судового розгляду.
Суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 в тому, що він своїми умисними діями, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, вчинив вимагання у ОСОБА_7 з погрозою насильства над потерпілим та його близькими родичами, і ці його дії суд кваліфікує за ч. 4 ст. 189 КК України. 
Сторона захисту просила суд перекваліфікувати діяння ОСОБА_4 з ч. 4 ст. 189 та ст. 355 КК України, мотивуючи тим, що обвинувачений примушував потерпілого ОСОБА_7 виконати свої боргові зобов`язання перед свідком ОСОБА_14 .
Надаючи оцінку цим доводами сторони захисту, суд зазначає таке. 
Відповідно до статті 189 КК України вимаганням полягає у незаконній вимозі передачі чужого майна чи права на майно або вчинення будь-яких дій майнового характеру з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, обмеження прав, свобод або законних інтересів цих осіб, пошкодження чи знищення їхнього майна або майна, що перебуває в їхньому віданні чи під охороною, або розголошення відомостей, які потерпілий чи його близькі родичі бажають зберегти в таємниці. При цьому, вимога повинна бути поєднана з погрозою: насильства (наприклад, нанесення тілесних ушкоджень, вбивства тощо) щодо потерпілого чи його близьких родичів.
Вимагання, вчинене за попередньою змовою групою осіб матиме місце, коли вимагання спільно вчинили дві або більше особи, які заздалегідь, до початку вимагання, домовилися про спільне його вчинення.
Погроза при вимаганні має місце тоді, коли винна особа, висловлюючи її в будь-якій формі (словами, жестами, демонстрацією зброї тощо), бажає, щоб у потерпілого склалося враження, що якщо він протидіятиме винній особі або не виконає її вимог, то ця погроза буде реалізована. Така погроза може стосуватись як потерпілого, так і його близьких родичів і завжди містить у собі вимогу майнового характеру щодо передачі майна, права на майно, дій майнового характеру в майбутньому (через день, місяць тощо) (п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 № 10 "Про судову практику у справах про злочини проти власності").
Відповідно до статті 3 Кримінального процесуальний кодекс України близькими родичами є: чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.
Вимагання є закінченим злочином з моменту пред`явлення вимоги, поєднаної з вказаними погрозами, насильством, пошкодженням чи знищенням майна незалежно від досягнення поставленої винною особою мети (п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 № 10 "Про судову практику у справах про злочини проти власності").
Цивільно-правовим зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього його обов`язку. Сторонами цивільно-правового зобов`язання є боржник і кредитор. Маючи право на пред`явлення вимоги про виконання певного зобов`язання, винний при вчиненні злочину, передбаченого ст. 355 КК України, не вправі добиватись задоволення цієї вимоги насильницьким способом. 
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду від 06 листопада 2009 року № 10 "Про судову практику у справах про злочини проти власності" при розмежуванні вимагання чи злочину, передбаченого статтею 355 КК України (примушування до виконання чи невиконання цивільно-правових зобов`язань), треба виходити з того, що при вимаганні винна особа керується корисливим умислом на заволодіння не належним їй майном чи правом на таке майно або бажає вчинення на її користь дій майнового характеру. Застосування погроз чи насильства без такого умислу з метою примусити потерпілого до виконання чи невиконання цивільно-правового зобов`язання належить кваліфікувати за відповідною частиною статті 355 КК України, відповідальність за цією статтею може наставати лише тоді, коли особу примушують до виконання (невиконання) існуючого зобов`язання. Предметом такого зобов`язання можуть бути гроші, майно, послуги, результати творчості тощо.
Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 28 березня 2019 року у справі № 716/2142/17, провадження № 51-8136км18, У постанові Верховного Суду від 25.10.2022 року (справа № 303/3224/20), 
Вимога виконати (не виконати) зобов`язання, що виникло на підставах, не передбачених чинним законодавством, або неіснуюче зобов`язання, або зобов`язання з невизначеним предметом, а так само використання факту існуючого зобов`язання для заволодіння майном, правом на майно або для вчинення дій майнового характеру є вимаганням.
Відповідно до постанови Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 05.09.2019 у справі №461/877/17 провадження №51-8001км18, відмежовуючи примушування до виконання цивільно-правових зобов`язань від вимагання, слід виходити з того, що при вчиненні злочину, відповідальність за який передбачена ст.355 КК, винний не посягає на чуже майно, право на нього, не вимагає від потерпілого вчинення інших дій майнового характеру, які останній не зобов`язаний вчиняти. Він примушує потерпілого виконати свій юридичний обов`язок, який випливає з цивільно-правових зобов`язань. При вчиненні цього злочину посягання на власність відсутнє, більше того, винний шляхом примушування може прагнути поновити порушені з вини потерпілого відносини власності. Таким чином, вимога при вчиненні злочину, передбаченого ст.355 КК, як вже зазначалось, може мати правомірний характер. Вимагач же такого права не має навіть в принципі, його вимога завжди позбавлена будь-яких законних підстав. За таких обставин утворюється ще одна відмінність вимагання від примушування до виконання чи невиконання цивільно-правових зобов`язань: у першому випадку обидві складові злочину (вимога і насильницька дія) мають протиправний характер, у другому - вимога може мати правомірний характер.
Аналогічний висновок міститься у своїй постанові Верховного Суду від 8 квітня 2021 року у справі №682/522/20( провадження № 51-157 км 21).
З показів потерпілого ОСОБА_7 вбачається, що він заперечив існування будь-яких цивільно-правових зобов`язань перед ОСОБА_4 . Обвинувачений також даний факт підтвердив у своїх показаннях, в яких він ствердив, що кошти у потерпілого він вимагав для свідка ОСОБА_14 , а не для себе. При цьому, з показів свідка ОСОБА_14 вбачається, що він особисто не звертався до ОСОБА_7 з приводу повернення автомобіля чи грошових коштів. Так само свідок ОСОБА_14 підтвердив, що він не звертався до правоохоронних органів із заявою на неправомірні дії потерпілого ОСОБА_7 . Сторона захисту наполягає на наявність в діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 355 КК України, оскільки ОСОБА_4 , з його слів, вимагав у ОСОБА_7 повернути борг ОСОБА_14 . Однак, як встановлено судом, потерпілий у своїй заяві до правоохоронних органів та в суді вказав, що ОСОБА_4 вимагав у нього сплачувати щомісячні кошти за так звану «кришу» та безперешкодне зайняття діяльністю, пов`язаною із ввезенням авто в Україну,, погрожуючи йому та його родичам, а не для ОСОБА_14 . Також судом встановлено, що будь-яких домовленостей та договірних відносин між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 не існувало, тобто не існувало будь-якого договору, угоди чи іншого цивільно-правового зобов`язання, яке підлягало виконанню, а з досліджених судом розмовах встановлено, що ОСОБА_4 жодного разу не згадував про необхідність повернення боргу ОСОБА_14 чи виконання будь-якої іншої цивільно-правового зобов`язання перед ним, або що він діє в його інтересах чи від його імені. Більше того, надаючи оцінку доводам сторони захисту, суд вважає за необхідне наголосити, що у цивільно-правовому зобов`язанні, яке виникло між ОСОБА_7 , та ОСОБА_14 з приводу купівлі автомобіля, ОСОБА_4 не був стороною такого зобов`язання, а, отже, не набув права вимоги до ОСОБА_7 щодо повернення коштів чи щодо виконання його юридичного обов`язку, який випливав із такого зобов`язання. Отже, з даного слідує, що вимога ОСОБА_4 була позбавлена будь-яких законних підстав та є протиправною. Вказані обставини підтверджують вчинення ОСОБА_4 саме вимагання у ОСОБА_7 , що утворює склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 189 КК України. Будь-яких об`єктивних даних про те, що ОСОБА_4 примушував ОСОБА_7 виконати перед ОСОБА_14 цивільно-правові зобов`язання у справі не має, судом не здобуто, а стороною захисту не доведено. При цьому, не утворюють склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 355 КК України, дії особи, яка не є стороною цивільно-правового зобов`язання, які полягають у протиправній вимозі до потерпілого передати грошові кошти для третьої особи з погрозою застосування насильства до потерпілого чи його близьких родичів.
Наявність умислу у ОСОБА_4 на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 355 КК України також спростовано висновком комплексної судово-лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи №526/1 від 01.09.2023р., відповідно до якого ОСОБА_7 виплачує ОСОБА_4 не тільки борги або взагалі не борги, а сам не знає за що платить і скільки уже грошей віддав ОСОБА_4 .
Як визначено у постанові Верховного суду від 28 березня 2019 року у справі № 716/2142/17 (провадження № 51-8136км18) вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 355 КК, має місце, коли особу, яка взяла на себе цивільно-правові зобов`язання, примушують виконати їх чи відмовитись від виконання. Якщо потерпілий не має ніяких цивільно-правових зобов`язань, а його примушують, зокрема, передати майно чи права на нього або вчинити будь-які дії майнового характеру з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, має місце злочин, відповідальність за вчинення якого передбачена ст. 189 КК (вимагання).
З урахуванням вищезазначених обставин, суд вважає, що твердження обвинуваченого про те, що в його діях наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ст.355 КК України, не знайшли свого об`єктивного підтвердження, у зв`язку із чим прокурором доведено, а судом встановлено, що своїми умисними діями у сукупності обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачені: ч.4 ст.189 КК України, за кваліфікуючими ознаками: вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим та його близьким родичами, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану. При цьому зі змісту досліджених розмов вбачається, що незаконна вимога ОСОБА_4 до потерпілого ОСОБА_7 про передачу грошових коштів за своїм змістом не носила цивільно-правового характеру, а супроводжувалась вимаганням з погрозою насильства щодо потерпілого та його матері. 
Вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_4 такої кваліфікуючої ознаки, як вчинення вимагання за попередньою змовою групою осіб, суд зазначає таке.
Положеннями ч. 2 ст. 28 КК України встановлено, що злочин визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (два або більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його вчинення.
Домовленістю групи осіб про спільне вчинення злочину є узгодження об`єкту злочину, його характеру, місця, часу, способу вчинення та змісту виконуваних функцій, яке може відбутися у будь-якій формі - усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій, що висловлені не у формі усної чи письмової пропозиції, а безпосередньо через поведінку, з якої можна зробити висновок про такий намір (Постанова колегії суддів Третьої судової палати ККС ВС від 05.02.2025 у справі № 127/19722/17 (провадження № 51-5043км20)
З досліджених доказів у справі вбачається, що потерпілий первинно звернувся до Начальника СБ України у Львівській області з прохання прийняти міри до певних осіб, в тому числі до ОСОБА_4 , котрі, вчиняючи морально-психологічний тиск, погрожуючи фізичним насильством та розправою, вимагають у потерпілого кошти. З рапортів оперуповноваженого ОВС 3 відділу ГВ ЗНД УСБУ у Львівській області від 14.04.2023 року та від 20.04.2023р. вбачається, що в ході проведення оперативних заходів отримано відомості про можливу причетність організованої групи осіб, які чинять морально-психологічний тиск, погрожуючи фізичною розправою, вимагають у гр. ОСОБА_7 грошові кошти. З наявними даними до вказаної групи входять особи, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, та ОСОБА_4 . В судовому засіданні потерпілий також підтвердив те, що до нього телефонувало кілька осіб, в тому числі обвинувачений, з вимогою надання коштів. 
З постанови про виділення матеріалів досудового розслідування в окреме провадження від 04.12.2023р. вбачається, що з кримінального провадження №42023140000000117 від 14.04.2023р. виділено в окреме провадження №22023140000000344 від 04.12.2023р. за ч. 4 ст. 189 КК України за фактом вимагання у ОСОБА_7 грошових коштів певними особами ( а.с.159 т.3). Більше того, зі досліджених судом розмов, зафіксованих у протоколах НСРД, та з висновку комплексної судово-лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи №526/1 від 01.09.2023р. чітко вбачається, що ОСОБА_4 обізнаний про інших осіб, які вимагають кошти у потерпілого, з ними спілкується, визначає черговість виплат, які ОСОБА_7 має їм платити. Відтак, суд не бере до уваги покликання сторони захисту про те, що жодній особі не повідомлено про підозру, оскільки, з урахуванням наведених вище доказів суд дійшов висновку, що така кваліфікуюча обставина як вимагання, вчинене за попередньою змовою групою осіб, доведена повністю належним та допустимими доказами у справі.
За наведених обставин, судом не встановлені підстави для перекваліфікації дій ОСОБА_4 з ч. 4 ст. 189 на ч. 1 ст. 355 КК України.
Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке є особливо тяжким, умисними, корисливим, особу винуватого, який згідно довідки №2127 від 28.06.2023р. ( а.с. 197 т. 4) на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, згідно довідки від 27.06.2023р. №3283 на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, не судимий, наявність у нього двох малолітніх дітей, є військовослужбовцем. Поруч із цим, на стадії судових дебатів стороною захисту представлено суду медичні документи ОСОБА_4 , що підтверджують проходження ОСОБА_4 лікування у психіатричному закладі, перебування на обліку у лікаря психіатра та з метою вирішення питання про призначення амбулаторної психіатричної експертизи для визначення стану його осудності. ( а.с.230-241 т. 6 ). Зазначені медичні документи в якості характеризуючих даних судом до уваги не беруться, оскільки такі подані на стадії судових дебатів та під час судового розгляду жодного разу стороною захисту не ставилось під сумнів психічне здоров`я обвинуваченого. При цьому при розгляді даної справи судом не встановлено існування передумов необхідності призначення судової психіатричної експертизи, передбачених п. 3 ч. 2 ст. 242 КПК України. Крім цього, суд враховує позицію Верховного суду, викладену у постанові від 31.07.2025р. у справі № 991/2084/23, відповідно до якої сторона захисту здійснює збирання доказів, зокрема, шляхом отримання висновків експертів, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів (ч. 3 ст. 93 КПК України). Згідно зі ст. 7-1 Закону України "Про судову експертизу" підставою проведення судової експертизи може бути відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб. Окремо колегія суддів звертає увагу, що за приписами ч. 1 ст. 243 КПК України експерт залучається у разі наявності підстав для проведення експертизи за дорученням сторони кримінального провадження. Сторона захисту має право самостійно залучати експертів на договірних умовах для проведення експертизи, у тому числі обов`язкової. Тож можливість самостійного залучення стороною захисту експерта на договірних умовах для проведення експертизи є формою реалізації засади змагальності сторін та свободи в поданні ними своїх доказів як на стадії досудового розслідування, так і судового розгляду. За таких обставин, ураховуючи наведені вище положення кримінального процесуального закону та позицію Верховного суду, суд вважає, що у сторони захисту не існувало перешкод для самостійного залучення експерта для проведення психіатричної експертизи та надання суду відповідного висновку на стадії судового розгляду, а тому таку процесуальну поведінку сторони захисту суд вважає відповідною стратегією захисту з метою затягування розгляду справи, що не узгоджується із вимогами ст. 28 КПК України. 
Обставини, які пом`якшують чи обтяжують покарання, у справі відсутні. 
При цьому, суд відхиляє позицію сторони захисту про наявність такої пом`якшуючої покарання обставини як щире каяття, з огляду на таке. 
Як визначив Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 643/13256/17 щире каяття, характеризуючи ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання. Крім того, як наголосив Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 199/6365/19 щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження. Іншими словами щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 свою вину у вчиненому не визнав, не намагався примиритись з потерпілим, на стадії судових дебатів клопотав перед судом про зупинення провадження у справі у зв`язку із його мобілізацією. За таких обставин, суд вважає, що ОСОБА_4 не надав критичної оцінки своїй протиправній поведінці, що не узгоджується з вищевказаними мотивами стосовно визначення щирого каяття.
Додатково суд вважає надати оцінку діям обвинуваченого з приводу систематичної зміни захисників.
Як вбачається із матеріалів справи захист обвинуваченого в межах даного кримінального провадження початково здійснювали адвокати ОСОБА_23 та ОСОБА_22 .. 
Наприкінці судового розгляду обвинувачений відмовився від цих адвокатів та просив суд замінити їх на захисника ОСОБА_25 , у зв`язку із чим судом було задоволену цю заяву захисту. 
В подальшому обвинувачений також відмовився від адвоката ОСОБА_58 та просив суд призначити йому захисника через безоплатний центр правової допомоги, у зв`язку із чим у справу вступив адвокат за дорученням ОСОБА_59 .
Пізніше обвинувачений відмовився від державного адвоката ОСОБА_60 , так як уклав договір з адвокатом ОСОБА_61 , просив суд замінити йому захисника. Таке клопотання обвинуваченого суд також задовольнив. 
На стадії судовий дебатів обвинувачений розірвав договір з адвокатом ОСОБА_61 та просив суд замінити його на адвоката ОСОБА_62 .. Таке клопотання також було задоволено судом.
Однак, на стадії судових дебатів обвинувачений вчергове відмовився від адвоката ОСОБА_63 , у зв`язку із чим просив суд призначити йому захисника через безоплатний центр надання правової допомоги.
За дорученням Західного регіонального центру надання безоплатної вторинної правової допомоги для захисту інтересів ОСОБА_4 призначено адвоката ОСОБА_5 . Однак, в подальшому обвинувачений знову відмовився від адвоката ОСОБА_5 , мотивуючи тим, що вважає адвоката ОСОБА_5 некомпетентним, а також тим, що він уклав договір про надання правової допомоги з адвокатом ОСОБА_64 , у зв`язку із чим просив суд знову замінити йому захисника. 
Судом відмовлено у прийняті відмови від адвоката ОСОБА_5 та відмовлено у заміні захисника та ухвалено продовжувати розгляд справи із захисником ОСОБА_5 , з огляду на таке.
Право на захист закріплене в підпункті «с» пункту 3 статті 6 Конвенції та становить одну з основоположних засад справедливого судового розгляду. Хоча в підпункті "с" пункту 3 статті 6 не визначено спосіб здійснення права на доступ до адвоката або його зміст, Конвенція залишає за державами вибір засобів забезпечення цього права в їхніх судових системах. Обсяг і зміст цього права повинні визначатися відповідно до мети Конвенції, а саме гарантувати права, які є практичними та ефективними ("Beuze v. Belgium", пункти 123, 131).
В національному законодавстві право на захист гарантується, зокрема, статтею 59 Конституції України та статтею 20 КПК України. Згідно з міжнародно-правовими стандартами право на захист розглядається як необхідна умова забезпечення права на справедливий судовий розгляд.
Право на захист - це сукупність процесуальних прав підозрюваного, обвинуваченого, виправданого, засудженого, які надають їм можливість спростовувати підозру чи обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, відстоювати свою непричетність до вчинення кримінального правопорушення, домагатися пом`якшення покарання, а також захищати інші права, свободи та законні інтереси.
Відповідно до ч. 1 ст. 52 КПК України участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів.
Відповідно до ч. 1 ст. 54 КПК України обвинувачений має право відмовитися від захисника або замінити його.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 42 КПК України обвинувачений має право, зокрема, на відмову від захисника в будь-який момент кримінального провадження. 
Разом з тим, як вказав Верховний Суд у постанові від 21 листопада 2024 року у справі № 748/1972/19 (провадження № 51-2540км24) право особи на заміну захисника, передбачене ст. 54 КПК України, не поширюється на зміст права на безоплатну вторинну правову допомогу, де особа не обирає собі захисника, а отримує захист, гарантований державою та за державні кошти. Під час реалізації цієї державної гарантії особа позбавлена можливості вільно обирати собі захисника, оскільки на підставі ст. 49 КПК України захисник такій особі призначається за постановою слідчого / прокурора або ухвалою судді чи суду. ККС ВС зазначив, що оскільки відмова засудженого від захисника ґрунтувалася лише на його особистих мотивах, не пов`язаних з неналежним забезпеченням захисту, то в цьому конкретному випадку немає підстав вважати порушеним його право на захист унаслідок неприйняття судом такої відмови від захисника. 
Так, держава забезпечила ОСОБА_4 можливість належної реалізації права на захист за його клопотанням, надала професійного адвоката, що має відповідний фах та кваліфікацію, проте обвинувачений, не маючи юридичної освіти, ставить під сумнів їх професіоналізм, та продовжив заявляти клопотання на стадії судових дебатів про призначення судом нового адвоката. Зазначене, безумовно свідчить про те, що спрямованість дій обвинуваченого зумовлена не відсутністю ефективного захисту, а бажанням затягнути процес та уникнути відповідальності.
Загалом, суд розцінює систематичну зміну обвинуваченим своїх захисників протягом всього розгляду справи ( загалом у справі брали участь сім адвокатів, троє з яких змінені в судових дебатах) як процесуальну тактику, що свідчить про зловживання обвинуваченим своїми процесуальними правами з метою затягування розгляду справи, яке не ґрунтується на вимогах закону. 
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є особливо тяжкими, корисливим, особу обвинуваченого, обставини справи та наведені вище дані, які характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що йому слід призначити покарання у виді позбавленні волі в межах санкції ч. 4 ст. 189 КК України з конфіскацією майна, що відповідатиме принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації, сприятиме вихованню обвинуваченого в дусі дотримання законів, поваги до прав та свобод інших громадян, запобігатиме вчиненню ним нових злочинів. За таких обставин, враховуючи вимоги ст. 50 КК України, а також співрозмірності між спричиненими кримінальними правопорушеннями наслідками та мірою покарання за кримінальне правопорушення, дотримуючись принципів відповідності міри покарання ступеню тяжкості та обставинам вчиненого правопорушення, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 є неможливим без ізоляції від суспільства, а тому суд не вбачає підстав для застосування до нього ст.ст. 69, 75 КК України.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого підлягають до стягнення на користь держави процесуальні витрати за проведення комплексної лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи №526/1 від 01.09.2023 року, вартість проведення якої становить 28677,60 грн., та експертизи матеріалів і засобів і відео-, звукозапису № 94/4 від 23.11.2023 року, вартість проведення якої становить 21030,24 грн., а всього 49707,84 грн. 
Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України, а арешт майна відповідно до ст.174 КПК України.
При цьому, суд вважає за доцільне вирішити питання речових доказів лише в межах пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення та не вирішувати долю інших речових доказів, власником яких є особа, матеріали відносно якої виділено окреме провадження, оскільки такі підлягають вирішенню за результатами розгляду справи №462/5592/25. 
Поруч із цим, як вбачається з ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 16.06.2023р. з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, на грошові купюри номіналом 100 доларів США у кількості 3 шт. (серії РЕ29091943Е, РЕ29091944Е, РЕ29091948Е) та купюру 500 грн. (серії ГВ 3951690) накладено арешт. 
Крім того, постановою про визнання речовими доказами від 16.06.2023р. грошові кошти номіналом по 100 доларів США на загальну суму 242200 доларів США, грошові кошти у сумі 58745 Євро, 34942 доларів США, 27050 польських злотих, які вилучені в ході проведення обушку за адресою АДРЕСА_2 визнано речовими доказами та на які ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 22.06.2023р. накладено арешт з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання. 
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_65 повідомила, що є співмешканкою обвинуваченого, вони разом проживають та виховують двох спільних дітей. Вказала, що 15.06. 2023р. за адресою їхнього проживання у с. Рокитне та у квартирі у с. Брюховичі проводились обшуки у зв`язку із цією кримінальною справою, на яких вона була також присутня. В ході проведеного обшуку були вилучені кошти в розмірі 350 000 доларів США, 60 000 євро та 27000 польських злотих. Ствердила, що частина вказаних коштів 150 000 доларів США належить її матері, яка заробила їх, працюючи у США нянею та домогосподаркою. Ці кошти мама передала їй на розвиток бізнесу. Інша частина цих коштів - це власні заощадження (160-170 000 доларів США), а сума в 60 000 євро та 27 000 польських злотих - це кошти, які свідок позичила у своїх друзів для ведення бізнесу у 2023р. 
Суд не бере до уваги покази свідка ОСОБА_66 в частині належності їй вищевказаних грошових коштів на праві особистої приватної власності, оскільки така є цивільної дружиною обвинуваченого, що свідчить про її особисту зацікавленість у цій справі. Разом з тим, на підтвердження показів ОСОБА_66 стороною захисту не надано суду жодних доказів, а відтак, суд вважає, що вказані речові докази підлягають конфіскації в дохід держави. При цьому, в межах даного кримінального провадження суд не наділений повноваженнями вирішувати питання належності речових доказів до особистої власності або до спільної сумісної власності подружжя, оскільки відповідно до вимог ч. 12 ст. 100 КПК України, спір про належність речей вирішується в порядку цивільного судочинства. 
Разом з тим, в судових дебатах прокурор просив, до вступу вироку в законну силу, змінити запобіжний захід ОСОБА_4 з цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою. Свою позицію прокурор обґрунтував тим, що в період дії запобіжного заходу обвинувачений порушив умови такого, оскільки 30.03.2026р. отримав паспорт громадянина України для виїзду за кордон, не здавши його до відповідних органів державної влади, чим не виконав один із покладених на нього ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 11.03.2026р. обов`язків, що свідчить про його намір ухилитись від кримінальної відповідальності. 
Щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу, слід зазначити таке.
Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 11.03.2026р. ОСОБА_4 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту на два місяці, з 11.03.2026р. по 11.05.2026р. включно та до нього застосовано певні обмеження, зокрема, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну. Цією ухвалою обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснено, що порушення умов домашнього арешту має наслідком можливість застосування більш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. 
З долученої прокурором інформації про особу від 30.04.2026р. підтверджується отримання ОСОБА_4 30.03.2026р. паспорту громадянина України для виїзду за кордон. В судовому засіданні ОСОБА_4 підтвердив дану обставину, а також і те, що не виконав обов`язку щодо здачі цього паспорту на зберігання до відповідних органів державної влади, хоча ствердив, що не має наміру виїжджати за кордон. 
Вказані обставини свідчать про порушення ОСОБА_4 умов застосування до нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, порушення ним покладених на нього обмежень, доводять ризик втечі з метою ухилення від кримінальної відповідальності, а, відтак, є достатньою підставою для зміни щодо нього запобіжного заходу на більш суворий. 
Враховуючи наведене, а також тяжкість покарання, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 177, ч. 2 ст. 183 КПК України, з метою уникнення ризиків ухилення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання, з метою виконання покарання у виді позбавлення волі, досягнення дієвості цього провадження та запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а саме переховування з метою уникнення відбування реального покарання, призначеного у виді позбавлення волі, суд приходить до висновку про необхідність змінити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід на тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, взявши його під варту негайно із зали суду, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним вище ризикам та забезпечити належне виконання вироку суду.
Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_4 перебував під вартою з 15.06.2023р. та в подальшому під цілодобовим арештом. Відтак, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України в строк покарання ОСОБА_4 слід зарахувати період його перебування під вартою з моменту його затримання, а саме з 15.06.2023 по 29.04.2024р. (по день звільнення його з-під варти в залі суду) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, а також за правилами ч. 7 ст. 72 КК України - період з моменту застосування до нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з 29.04.2024р. по день взяття його під варту в залі суду за цим вироком, тобто по 04.05.2026р. з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.
Керуючись ст. 100, 124, 170, 370, 373, 374 КПК України, суд-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років з конфіскацією майна.
Запобіжний захід ОСОБА_4 , до набрання вироком в законної сили, змінити на тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду негайно.
Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з часу фактичного затримання 04.05.2026 року, тобто з моменту взяття під варту в залі суду.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання період попереднього ув`язнення з 15.06.2023 по 29.04.2024 з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.
На підставі ч. 7 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання період з моменту застосуваннян до нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з 29.04.2024р. по 04.05.2026р. з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.
Стягнути із ОСОБА_4  на користь держави судові витрати, пов`язані із проведенням судової експертизи, в сумі 49707 (сорок дев`ять тисяч сімсот сім) грн 84 коп.
Речові докази: - грошові купюри номіналом 100 доларів США у кількості 3 шт. (серії РЕ29091943Е, РЕ29091944Е, РЕ29091948Е) та купюру 500 грн. (серії ГВ 3951690) - конфіскувати в порядку виконання додаткового покарання, призначеного за цим вироком; 
- телефон марки IPhone фіолетового кольору в чохлі прозорого кольору з сім-карткою оператора мобільного зв`язку Київстар з написом НОМЕР_3 - повернути законному володільцю.
- грошові кошти в сумі 40000 грн, купюрами в кількості 80 банкнот номіналом по 500 грн ЕЖ2115951, ЄЄ8961469, ЄГ7383332, ЕЕ0888764, ХЄ2435462, ХЖ4793156, ХИ8853249, АГ1598226, ХБ6492119, ЗГ2045466, ЕД7946872, ВЄ5522574, ХИ8853249, АГ1598226, ХБ6492119, ЗГ2045466, ЕД7946872, ВЄ5522574, АА4931394, АА0753255, ЛЗ4838345, ЄВ2277298, ХЖ5456275, СЗ3247151, ХД2314842, ЕД2458108, ВЗ7053706, ЗБ0427870, АЄ5711939, АЄ1849184, АИ4500067, ЄА9249555, ХЄ4740904, ЗГ2445404, ХЄ6726223, ЕГ0306122, АИ8045145, ВИ0364933, БВ6748611, АП6371418, ХА8275182, ЕЗ3773936, ЕД0543763, ЕИ7290455, АП6712278, АЗ3124515, АЗ3938559, ВЕ8201872, ББ8403825, ЄБ9005041, АЗ5326595, ЄЄ7249224, ВЄ1875155, АЗ3885911, ЄЗ2044219, ХВ6556671, ЕВ3537530, ЄЕ0735160, ЄВ1985599, ЕЄ4077174, ВЗ9173696, ЄБ3648817, АБ7499879, ЕЄ6888536, ЕГ9248998, ЗГ2091953, АА3708099, ХБ2356438, АГ0251384, ЄЗ1874528, ЄГ5067282, БА7721283, ВЕ2299452, ИБ1849328, АА5421949, СГ6360403, ЄЖ1749855, АГ4836178, ВЗ3148880, ЛГ6825712, УЖ6248699, ФЖ2607572, ВВ6569327, БР0671921, ЛЗ2542530, ЗЗ2745700, які призначалися для матеріального забезпечення кримінального правопорушення - повернути УСБУ у Львівській області.
- грошові кошти номіналом по 100 доларів США в кількості 2422 шт на загальну суму 242200 доларів США, грошові кошти у сумі 58745 Євро, 34942 доларів США, 27050 польських злотих - конфіскувати в порядку виконання додаткового покарання, призначеного за цим вироком.
Скасувати арешти, накладені ухвалами слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 16.06.2023р. 
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 20.06.2023р. в частині накладення арешту на 80 банкнот номіналом 500 грн з наступними серіями та номерами: ЕЖ2115951, ЄЄ8961469, ЄГ7383332, ЕЕ0888764, ХЄ2435462, ХЖ4793156, ХИ8853249, АГ1598226, ХБ6492119, ЗГ2045466, ЕД7946872, ВЄ5522574, ХИ8853249, АГ1598226, ХБ6492119, ЗГ2045466, ЕД7946872, ВЄ5522574, АА4931394, АА0753255, ЛЗ4838345, ЄВ2277298, ХЖ5456275, СЗ3247151, ХД2314842, ЕД2458108, ВЗ7053706, ЗБ0427870, АЄ5711939, АЄ1849184, АИ4500067, ЄА9249555, ХЄ4740904, ЗГ2445404, ХЄ6726223, ЕГ0306122, АИ8045145, ВИ0364933, БВ6748611, АП6371418, ХА8275182, ЕЗ3773936, ЕД0543763, ЕИ7290455, АП6712278, АЗ3124515, АЗ3938559, ВЕ8201872, ББ8403825, ЄБ9005041, АЗ5326595, ЄЄ7249224, ВЄ1875155, АЗ3885911, ЄЗ2044219, ХВ6556671, ЕВ3537530, ЄЕ0735160, ЄВ1985599, ЕЄ4077174, ВЗ9173696, ЄБ3648817, АБ7499879, ЕЄ6888536, ЕГ9248998, ЗГ2091953, АА3708099, ХБ2356438, АГ0251384, ЄЗ1874528, ЄГ5067282, БА7721283, ВЕ2299452, ИБ1849328, АА5421949, СГ6360403, ЄЖ1749855, АГ4836178, ВЗ3148880, ЛГ6825712, УЖ6248699, ФЖ2607572, ВВ6569327, БР0671921, ЛЗ2542530, ЗЗ2745700. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. 
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору

Суддя: /підпис/
З оригіналом згідно. Оригінал вироку міститься в матеріалах справи № 462/9699/23. Вирок не набрав законної сили.
Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.
Копія виготовлена 

Суддя: ОСОБА_1