Справа №592/20346/25 	
Номер провадження 22-ц/816/1892/26 	
Категорія - 39 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2026 року м. Суми

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Петен Я.Л. (суддя-доповідач), суддів: Замченко А.О., Черних О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок»
на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 лютого 2026 року, ухваленого у складі судді Катрич О.М. у м. Суми, 
у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції

У грудні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кошельок» (далі - ТОВ «Кошельок») звернулося до суду з позовом
Свої вимоги мотивувало тим, що 19 квітня 2021 року між ТОВ «Кошельок» та ОСОБА_1 укладено договір № 3045409496-318600 про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, за допомогою веб-сайту (https://koshelok.ua/), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем. ТОВ «Кошельок», відповідно до умов договору надав відповідачу кредит в розмірі 4500 грн 00 коп. з початковим строком кредитування 22 дні, дисконтною відсотковою ставкою 0,80% на добу за початковий строк кредитування (лояльний період) та базовою процентною ставкою 2,2% на добу за продовження строку користування кредитом. Указаний договір був підписаний позичальником одноразовим ідентифікатором, який був направлений на його номер телефону, указаний під час реєстрації в особистому кабінеті.
Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі та перерахував грошові кошти на банківську картку, яку відповідач вказав в особистому кабінеті. У свою чергу відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує. Зокрема, до спливу лояльного періоду у 22 дні відповідач не виконав свій обов`язок, не повернув кредит разом із відсотками. Продовжив користуватись кредитом після закінчення лояльного періоду, що за договором є відкладальною обставиною, внаслідок настання якої строк користування кредитом продовжився на 90 днів з моменту укладення договору. Відповідно нарахування процентів за користування кредитом у цей період з 11 травня 2021 року по 08 серпня 2021 року, розмір яких обумовлений пунктом 3.7 договору, є законним.
Станом на дату пред`явлення позову утворилася заборгованість у розмірі 14 202 грн 00 коп., що складається із заборгованості за сумою кредиту – 4 500 грн 00 коп.; заборгованості за відсотками за користування кредитом - 9 702 грн 00 коп.
Посилаючись на вказані обставини, просило стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором № 3045409496-318600 від 19 квітня 2021 року у розмірі 14 202 грн 00 коп. та судові витрати.
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 14 лютого 2026 року позов ТОВ «Кошельок» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кошельок» суму заборгованості за кредитним договором № 3045409496-318600 від 19 квітня 2021 року у розмірі 5292 грн, судовий збір у розмірі 902 грн 64 коп. та 2 500 грн витрат на правничу допомогу. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ТОВ «Кошельок» на користь ОСОБА_1 5000 грн витрат на правничу допомогу.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач належним чином своїх зобов`язань за кредитним договором не виконав, своєчасно кредитні кошти та відсотки не повернув, а тому наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми кредиту в розмірі 4500 грн та відсотків за користування кредитом в сумі 792 грн, нарахованих за період до 11 травня 2021 року. Суд першої інстанції вважав, що починаючи з 11 травня 2021 року у ТОВ «Кошельок», як кредитодавця, відсутнє право нараховувати проценти за кредитним договором № 3045409496-318600 від 19 квітня 2021 року.

Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги

10 березня 2026 року ТОВ «Кошельок» через систему «Електронний суд» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача у повному обсязі судові витрати. Також просить стягнути з відповідача судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем належним чином доведено укладення сторонами кредитного договору, що відбулось шляхом ідентифікації відповідача на вебсайті позивача з використанням його особистих даних та виконання відповідачем всього алгоритму дій, необхідних для отримання кредиту. 
У пункті 3.6 договору сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення лояльного періоду користування кредитом є відкладальною обставиною в розумінні статті 212 ЦК України, що має наслідком подовження строку кредитування. Таким чином, строк кредитування з 11 травня 2021 року по 08 серпня 2021 року є погодженим сторонами договору. Позичальник, який не повернув кредит до спливу лояльного періоду ніяким чином не порушив договір, а продовжив користуватися кредитом, але на інших умовах. Відповідна умова договору, зазначена в п. 3.6 договору та є обов`язковою для сторін і правомірною в розумінні статті 204 ЦК України, оскільки відсутні відомості про припинення дії указаного пункту договору або визнання його недійсним у встановленому законом порядку. Таким чином, суд не надав оцінки доводам позивача щодо продовження періоду користування кредитом внаслідок настання відкладальної обставини, що є порушенням процесуального закону щодо рівності всіх учасників судового процесу.
Крім того, вважає, що поведінку відповідача не можна вважати добросовісною, оскільки відповідач, отримавши гроші від позивача, жодного разу не вчинив дій спрямованих на погашення заборгованості.
Вказує, що суд, задовольняючи позов в частині стягнення суми кредиту та нарахованих процентів за користування кредитом лише за лояльний період, не проаналізував договір, за яким стягується заборгованість, що є порушенням вимог процесуального закону щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом. Також не надав оцінки доводам позивача щодо продовження періоду користування кредитом внаслідок настання відкладальної обставини.
Рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог в апеляційному порядку не оскаржується а тому, відповідно до положень ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається. 

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
ОСОБА_1 відзив на апеляційну скаргу не подав, що відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК Українине перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Фактичні обставини, встановлені судом першої та апеляційної інстанції

19 квітня 2021 року між ТОВ «Кошельок» та ОСОБА_1 в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодаця укладений договір № 3045409496-318600 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у сумі 4500 грн на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим договором (а.с. 10 зв. - 12).
Згідно з умовами договору кредит надається строком на 22 дні (лояльний період), початком якого є дата підписання договору, а закінченням є дата зарахування на поточний рахунок кредитодавця (пункт 2.1 договору).
Згідно з пунктом 2.2 договору сторони погодили, що встановлений у пункті 2.1 договору строк лояльного періоду може бути продовжено позичальником шляхом оплати ним протягом лояльного періоду всіх процентів, фактично нарахованих за користування кредитом. 
Пунктом 2.4 договору визначено, що кредит надається позичальнику згідно його заявки, шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на рахунок, вказаний позичальником у заявці.
У пункті 3.1 договору визначено, що проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом.
Відповідно до п. 3.3 договору сторони домовились, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно з графіком платежів, що є додатком до цього договору.
Згідно з графіком розрахунків, який є додатком № 1 до договору, сукупна вартість кредиту за дисконтною ставкою складає 17,6% від суми кредиту (у процентному вираженні) або 792,00 грн (у грошовому вираженні) та включає в себе: проценти за користування кредитом у розмірі 0,80% від суми кредиту (у процентному вираженні) або 36,00 грн (у грошовому виразі); суму кредиту у розмірі 4500,00 грн (у грошовому вираженні).
Відповідно до пункту 3.6 договору сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення лояльного періоду користування кредитом є відкладальною обставиною, в розумінні статті 212 ЦК, що має наслідком подовження строку користування кредитом на наступних умовах: зобов`язання щодо повернення основної суми переносяться на наступний день після закінчення лояльного періоду, але не більше ніж на 90 днів після закінчення лояльного періоду (п. 3.7); з наступного дня після закінчення лояльного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 730% річних, що становить 2,0% в день від суми кредиту за кожен день користування ним (п. 3.8).
Згідно з пунктом 4.1.1. договору, позичальник зобов`язаний вчасно здійснювати платежі щодо погашення кредиту і процентів, нарахованих за користування кредитом, відповідно до графіку платежів.
На підставі пункту 4.1.3. договору, позичальник зобов`язався у випадку прострочення сплати частини або всі всієї суми кредиту сплатити нараховані проценти за користування кредитом виходячи з фактичного строку користування кредитом, включаючи день погашення.
Відповідно до інформації АТ «Таскомбанк» від 03 листопада 2025 року 19 квітня 2021 року було здійснено переказ грошових коштів на картку № НОМЕР_1 в сумі 4500 грн 00 коп., відправник ТОВ «Кошельок» (а.с. 15).
Згідно з повідомленням ТОВ «Тас Лінк» 19 квітня 2021 року через платіжну систему ТОВ «Тас Лінк» було проведене успішне зарахування суми 4500,00 грн на карту № 536354хххххх9932 за договором № 3045409496-318600 (а.с. 16).
У візуальній формі відображена послідовність дій ОСОБА_1 щодо укладення електронного договору про надання кредиту № 3045409496-318600 від 19 квітня 2021 року (а.с. 25-26).
Відповідно до наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача за договором № 3045409496-318600 від 19 квітня 2021 року становить 14 202 грн 00 коп., з яких: 4500 грн заборгованість за кредитом, 9702 грн заборгованість за відсотками (а.с. 13).

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд та застосовані норми права

Згідно із частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Особливості укладення кредитного договору в електронній формі визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною 6 цієї статті.
Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України та частиною 1 статті 612 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Якщо у зобов`язанні установлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Матеріалами справи підтверджується, що договір № 3045409496-318600 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, між ТОВ «Кошельок» та ОСОБА_1 укладений 19 квітня 2021 року в електронній формі та підписаний останнім за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором у розумінні положень Закону України «Про електронну комерцію».
Указаний договір відповідно до вимог статті 628 ЦК України є обов`язковим до виконання кредитором та позичальником.
Відповідачем у суді першої інстанції не заперечувалося укладення договору з ТОВ «Кошельок» та отримання кредиту. Також, згідно відзиву на позов, ОСОБА_1 визнав заборгованість за відсотками, нарахованими в межах строку 22 дні (а.с. 39-45). 
Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги обґрунтованими та не погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні вимоги про стягнення заборгованості за процентами, нарахованими протягом продовженого строку користування кредитом.
Так, пунктом 2.1. договору сторони передбачили початковий строк кредитування (лояльний період) тривалістю 22 дні. 
Водночас, пунктом 3.6. сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення лояльного періоду користування кредитом є відкладальною обставиною, що має наслідком продовження строку користування кредитом з визначеними умовами у пунктах 3.7 та 3.8 договору.
До спливу лояльного періоду (22 дні) відповідач не виконав свого обов`язку за договором, не повернув кредит та навіть не сплатив проценти за користування кредитом, що підтверджується доданим до позовної заяви детальним розрахунком заборгованості. Отже, на підставі пункту 3.6 відбулася пролонгація договору та, як наслідок, строк користування кредитними коштами було продовжено на 90 днів, тобто з 11 травня 2021 року до 08 серпня 2021 року. За таких обставин, нарахування відсотків за продовжений строк користування кредитними коштами, на думку апеляційного суду, є правомірним.
Колегія суддів зазначає, що умови договору є чіткими і зрозумілими та не допускають подвійного трактування. Відповідач під час підписання кредитного договору, ознайомившись зі змістом договору, будь-яких зауважень щодо його умов не висловлював, тобто в повній мірі погодився з умовами договору, викладеними в ньому.
Розмір процентів за продовжений строк користування кредитними коштами нараховано згідно із умовами договору та підтверджено належними доказами. Обґрунтованих доводів щодо спростування суми заборгованості сторона відповідача не наводила, а також не надала будь-якого власного розрахунку.
Зважаючи на наведене, оскільки суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, зокрема, не врахував умови кредитного договору щодо продовження строку користування кредитними коштами, у зв`язку з чим безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами, нарахованими протягом продовженого строку користування кредитом.
За встановлених обставин справи та вимог закону апеляційний суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 3045409496-318600 від 19 квітня 2021 року у розмірі 14 202 грн 00 коп., що складається із: заборгованості за тілом кредиту в сумі 4 500 грн 00 коп., заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 9 702 грн 00 коп.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (частина перша статті 374 ЦПК України).
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (пункти 1 та 4 частини першої статті 376 ЦПК України).
Висновки суду апеляційної інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги за результатами апеляційного перегляду рішення свідчать про те, що апеляційна скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення в оскаржуваній частині підлягає скасуванню на підставі пунктів 1, 4 частини першої статті 376 ЦПК України з ухваленням нового рішення в цій частині про задоволення позовних вимог.

Висновки суду щодо судових витрат

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1 та 2 статті 141 ЦПК України).
Оскільки позов підлягає задоволенню, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання позовної заяви у розмірі 2422 грн 40 коп.
Звертаючись до суду першої інстанції, позивач у позовній заяві просив стягнути на його користь з відповідача витрати на професійну правничу допомогу.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України). 
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, потрібних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України).
Як передбачено ч. 2, 3, 8 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. 
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна та інші проти України», від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
ТОВ «Кошельок», на підтвердження розміру понесених в суді першої інстанції витрат на професійну правничу допомогу було надано: договір про надання правничої (правової) допомоги від 12 лютого 2025 року, укладений між адвокатським бюро «Герман Гурський та партнери» в особі керуючого бюро Гурського Г.Ю. та ТОВ «Кошельок» (а.с.23); додаток до договору про надання правової допомоги від 12 лютого 2025 року, згідно якого розмір витрат складає 10000 грн. (а.с.24).
Аналізуючи матеріали справи, колегія суддів, з урахуванням вимог розумності та справедливості, вважає, що заявлений позивачем до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу, понесений у суді першої інстанції, є завищеним, а сума заявлених витрат на правничу допомогу у загальному розмірі 10 000,00 грн є непропорційною до ціни позову, тому сума витрат на професійну правничу допомогу підлягає зменшенню до 2000,00 грн.
Отже, враховуючи, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 2000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді першої інстанції.
На підтвердження витрат відповідача на правничу допомогу у матеріалах справи наявні: договір №26009 про надання правничої (правової) допомоги від 13 січня 2026 року, укладений між адвокатом Яресько Т.В. та ОСОБА_1 (а.с. 46); додаток №1 до договору про надання правової (правничої) допомоги №26009 від 13 січня 2026 року, згідно якого вартість послуг за домовленістю складає фіксовану суму 12 000 грн. (а.с. 47); детальний опис робіт (наданих послуг) згідно договору про надання правової допомоги №26009 від 13 січня 2026 року (а.с.47 зв.); акт приймання передачі послуг №1 від 16 січня 2026 року (а.с. 48); розрахункову квитанцію про отримання гонорару від 13 січня 2026 року (а.с.48 зв.).
Враховуючи, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, витрати відповідача на професійну правничу допомогу залишаються за ним та не підлягають стягненню з ТОВ «Кошельок».
У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 3633 грн 60 коп.
В апеляційній скарзі ТОВ «Кошельок» просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у сумі 4000,00 грн. На підтвердження надає: договір про надання правничої (правової) допомоги від 12 лютого 2025 року, укладений між адвокатським бюро «Герман Гурський та партнери» в особі керуючого бюро Гурського Г.Ю. та ТОВ «Кошельок» (а.с. 76); додаток до договору про надання правової допомоги від 12 лютого 2025 року, згідно якого розмір витрат складає 4 000 грн. (а.с. 75). 
Колегія суддів, з урахуванням вимог розумності та справедливості, вважає, що заявлений позивачем до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції, є завищеним, а сума заявлених витрат на правничу допомогу у загальному розмірі 4 000,00 грн є непропорційною до ціни позову, тому сума витрат на професійну правничу допомогу підлягає зменшенню до 1 000,00 грн.
Отже, враховуючи, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції. 
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Керуючись ст. 259, 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» задовольнити.
Рішення Ковпаківського районного суду міста Суми від 04 лютого 2026 року в частині відмови у позові скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог, а в частині розподілу судових витрат - змінити. 
Резолютивну частину рішення Ковпаківського районного суду міста Суми від 04 лютого 2026 року викласти в такій редакції:
«Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» заборгованість за кредитним договором № 3045409496-318600 від 19 квітня 2021 року у розмірі 14 202 гривні 00 копійок та судові витрати у розмірі 4422 гривні 40 копійок».
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 4633 гривні 60 копійок.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий -  	Я.Л. Петен	

Судді: А.О. Замченко 

О.М. Черних