Провадження №1-кп/303/293/26
Справа №303/3768/26

вирок
Іменем України 
15 травня 2026 року        м.Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в складі: головуючої       ОСОБА_1 
секретар         ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мукачево кримінальне провадження №12026071040000139 стосовно
ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , працюючого оператором на ПАТ «Укрпошта», з середньою освітою, одруженого, раніше не судимого, громадянина України, -
- обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України,- 
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора       ОСОБА_4 
представника потерпілого        ОСОБА_5 
обвинуваченого     ОСОБА_3 
В С Т А Н О В И В: 
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
07 лютого 2026 року, близько 13 години 16 хвилин  ОСОБА_3 , керуючи технічно справним транспортним засобом марки «Volvo», реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом марки «Scewrzmueller» реєстраційний номер НОМЕР_2 , в світлу пору доби та похмуру погоду, рухаючись по вулиці Пряшівська, неподалік будинку №8, що в місті Мукачеві, зі сторони вулиці Крилова в напрямку вулиці Івана Франка, виконуючи маневр з`їзду в ліво по ходу свого руху, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків, не забезпечив безпеку дорожнього руху та проявив неуважність до дорожньої обстановки, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen Golf» реєстраційний номер Чеської Республіки НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_6 .
У результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у виді розриву селезінки, що поширюється на паренхіму, Двохмоментний розрив капсули селезінки, гімоперіонеум, які відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя потерпілого в момент їх спричинення. згідно з п.2.1.3.«Л» правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень.
З технічної точки зору, причиною даної дорожньо-транспортної пригоди
стали дії водія транспортного засобу марки «Volvo» реєстраційний номер НОМЕР_1  ОСОБА_3  який, діючи в супереч вимогам пунктів 10.1, 10.4, 1.10 Правил дорожнього руху України, перед початком зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеку іншим учасникам руху та не надав дорогу зустрічному транспортному засобу.
Невиконання  ОСОБА_3  зазначених вище Правил дорожнього руху України, знаходиться в прямому причинному зв`язку з наступившими наслідками, зокрема отриманням потерпілим ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень.
Вказані вище дії  ОСОБА_3  суд кваліфікує за частиною 2 статті 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони заподіяли тяжкі тілесні ушкодження.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений  ОСОБА_3 визнав свою вину, пояснив що 07 лютого 2026 року близько 13 години 00 хвилин рухався по вулиці Пряшівські в місті Мукачеві на автомобілі марки «Volvo» з напівпричепом. Здійснюючи маневр повороту ліворуч виїхав на зустрічну смугу руху та допустив зіткнення з транспортним засобом «Volkswagen Golf». Потерпілий ОСОБА_6 , за кермом автомобіля, рухався по своїй смузі руху. Внаслідок зіткнення, потерпілий отримав множинні тілесні ушкодження, побачивши це він відразу почав надавати йому допомогу, витягувати з автомобіля, так як почалось сильне задимлення.
Наразі з потерпілим вони примирилися. Важко переживає цю подію, але тішиться тим що потерпілий його пробачив, тому надалі готовий допомагати йому відновлюватися.
Потерпілий в судове засідання не прибув, просив розглядати справу у його відсутності, вказав що з обвинуваченим примирився, заподіяну шкоду йому відшкодовано, тому просить не призначати ОСОБА_3 покарання пов`язане з позбавленням волі.
Крім повного визнання своєї вини, вина обвинуваченого доведена дослідженими в судовому засіданні доказами.
Стороною обвинувачення, на підтвердження своїх доводів, надано суду висновок експерта Мукачівського районного бюро судово-медичної експертизи № 73/2026 від 30 квітня 2026 року.
Вказаним висновком підтверджується, що ОСОБА_6 згідно з даними медичної документації знаходився на стаціонарному лікуванні у відділені з 07 лютого 2026 року по 07 квітня 2026 року у нього встановлений діагноз: Політравма. Травма заочеревинного простору. Інші та множинні переломи кісток таза. Закриті множинні переломи кісток тазу: черезацетабулярний перелом ліворуч з незначним зміщенням. Перелом лобкової кістки з обох сторін з незначним зміщенням. Множинні переломи гомілок. Відкритий багатоуламковий перелом обох кісток правої гомілки зі зміщенням уламків. Закритий черезсуглобовий уламковий перелом ДЕМ лівої гомілкової кістки зі зміщенням. Множинні забійно-рвані рани правої гомілки. Множинні переломи гомілки. Множинні переломи стопи. Закриті множинні переломи кісток лівої стопи: уламковий перелом лівої надп`яткової кістки зі зміщенням, краєвий перелом п`яткової кістки лівої стопи, уламковий перелом човноподібної кістки лівої стопи зі зміщенням, уламковий перелом кубоподібної кістки лівої стопи зі зміщенням, уламковий перелом основи 4 та 5 плюсневих кісток лівої стопи зі зміщенням, перелом 1-го ребра справа зі зміщенням, які підтверджуються даними КТ та даними рентгенографії № 3950 від 07 лютого 2026 року та з приводу чого було ряж оперативних втручань. Всі вище вказані тілесні ушкодження відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості,згідно п.2.2.2. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, як такі, що потягли за собою розлад здоров`я на строк понад 21 день. 
За результатами дослідження закритий перелом кісток носа, підтверджений даними рентгенографії, відноситься до групи легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я,згідно п.2.3.3.Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень,як такі,що потягли за собою розлад здоров`я на строк більше 6 , але не більше як 21 день.
У свою чергу тілесне ушкодження у виді розриву селезінки, що поширюється на паренхіму, двохмоментний розрив капсули селезінки, гімоперітонеум є такими що небезпечні для життя в момент їх спричинення, і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, на підставі п.2.1.3 “Л” Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.
Крім того, у потерпілого виявлено набряк м`яких тканин та підшкірна гематома в ділянці лівої надбрівної дуги, підшкірна гематома в ділянці підборіддя, множинні підшкірні гематоми в ділянці грудної клітки по передній поверхні, забійне садно в ділянці правого колінного суглобу, множинні садна в ділянці лівої гомілки по передній поверхні, які відносяться до групи легких тілесних ушкоджень,згідно п.2.3.5.Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, як такі, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я і стійку втрату працездатності.
Усі наявні в ОСОБА_6 тілесні ушкодження виникли внаслідок дії твердих тупих предметів по ударному механізму спричинення з прикладанням значної травмуючої сили, можливо їх виникнення у водія в салоні легкового автомобіля при ДТП, при зіткненні автомобіля з іншим рухаючимся транспортним засобом, при обставинах, вказаних в постанові. По давності виникнення можуть вкладатися в час події, що мала місце 07 лютого 2026 року.
Наданим суду висновком КНП «Лікарня Святого Мартина» №60 від 07 лютого 2026 року підтверджується що в момент вчинення даного кримінального правопорушення обвинувачений не перебував у стані алкогольного сп`яніння.
Заслухавши показання обвинуваченого, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена досудовим розслідуванням та знайшла повне підтвердження в ході судового розгляду з огляду на таке. 
Суд зазначає, що статтею 337 КПК України визначено - судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
Статтею 6 Європейської конвенції з прав людини, визначено що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом встановленим законом.
Слід зазначити що статтею 93 КПК України чітко визначено що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Зокрема частиною 3 зазначеної вище статті передбачено що сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.
Відповідно до частини 2 статті 22 КПК України сторони мають рівні права на збирання та подання до суду доказів. Обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушеннях при обставинах, викладених в обвинувальному акті.
Сторони кримінального провадження не оспорювали фактичні обставини справи, при яких обвинувачений 07 лютого 2026 року у місті Мукачеві по вулиці Пряшівській, керуючи транспортним засобом марки «Volvo», з напівпричепом марки «Scewrzmueller» порушив правил безпеки дорожнього руху внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом що спричинило тяжкі тілесні ушкодження потерпілому.
Обвинувачений у судовому засіданні підтвердив, що невиконання ним вимог Правил дорожнього руху України, знаходиться в прямому причинному зв`язку з наступившими наслідками, зокрема отриманням потерпілим ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень.
Доводи обвинуваченого підтверджуються висновком експерта Мукачівського районного бюро судово-медичної експертизи № 73/2026 від 30 квітня 2026 року., відповідно до якого наявні у потерпілого тілесні ушкодження виникли внаслідок дії твердих тупих предметів по ударному механізму спричинення з прикладанням значної травмуючої сили, можливо їх виникнення у водія в салоні легкового автомобіля при дорожньо-транспортній події, при зіткненні автомобіля з іншим рухаючимся транспортним засобом, при обставинах встановлених органом досудового розслідування. По давності виникнення можуть вкладатися в час події, що мала місце 07 лютого 2026 року.
Слід зазначити, що пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23 грудня 2005 року визначено, що у випадках, коли передбачені статтею 286 КК України суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту двома або більше водіями транспортних засобів, суди повинні з`ясовувати характер порушень, які допустив кожен із них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. При цьому треба мати на увазі, що за певних умов виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила Правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, котра керувала транспортним засобом. 
При цьому суд враховує, що своїми діями обвинувачений порушив вимоги п.п. 10.1, 10.4,1.10 Правил дорожнього руху України, якими визначено: 
-10.1 перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
-10.4 перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку
-1.10 «дати дорогу» вимога до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість.
Таким чином, в діях обвинуваченого вбачається невідповідність вимогам пунктів 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху, з посиланням на термін «дати дорогу», що безпосередньо перебувають у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.
Суд приходить до переконання що вина ОСОБА_3 доведена у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження. 

Позиції учасників судового розгляду.
Прокурор, вважаючи доведеною вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, пропонував суду призначити йому покарання за частиною 2 статті 286 КК України у вигляді позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами, із застосуванням статей 75,76 КК України.
Потерпілий та його представник висловили свою позицію про призначення обвинуваченому покарання в межах санкції статті, не пов`язаною з позбавленням волі.
Обвинувачений, вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав, не заперечив проти запропонованої прокурором міри покарання, просив суд суворо не карати.

Мотиви призначення покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому суд керується статтями 65-67 КК України.
Обставиною, що пом`якшує покарання згідно статті 66 КК України, судом встановлено, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування заподіяної шкоди.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому згідно статті 67 КК України, судом не встановлено.
Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами покарання» при призначенні покарання в кожному випадку мають суворо додержувати вимог статті 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує данні про особу, характер та ступінь суспільної небезпеки ним вчиненого, а також те, що він скоїв кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 286 КК України, яке в силу статті 12 КК України є тяжким злочином. 
В якості ознак, що характеризують особу обвинуваченого суд враховує, що обвинувачений раніше не судимий, на обліку у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, має постійне місце роботи ПАТ «Укрпошта», добровільно перерахував кошти в сумі 50 000 гривень на підтримку ЗСУ.
Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який відшкодував заподіяну шкоду, суд вважає, що необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання скоєнню нових злочинів призначити йому покарання в межах санкції статті. 
Відповідно до пункту 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також адміністративні правопорушення на транспорті» у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 статті 286 і статті 287 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.
Пунктом 20 зазначеної постанови визначено, що при призначенні покарання за відповідною частиною статті 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
Як зазначено вище, обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів. У матеріалах кримінального провадження відсутні докази, які б підтвердили той факт, що професійна діяльність обвинуваченого пов`язана з використанням ним транспортного засобу.
Враховуючи наслідки дорожньо-транспортної пригоди (тілесні ушкодження спричинені потерпілому) на переконання суду, звільнення обвинуваченого від відбування додаткового покарання не відповідатиме тяжкості та наслідкам кримінального правопорушення, а також меті покарання у розумінні статті 50 КК України. 
У зв`язку з чим, позиція сторони обвинувачення щодо можливості призначення покарання без позбавлення права керування транспортними засобами суперечить принципу невідворотності покарання.
При викладеному, з урахування всіх обставин справи та мотиву вчинення кримінального правопорушення, за який обвинуваченому слід обрати покарання пов`язане з позбавленням волі із застосування додаткового покарання, але враховуючи, наведене вище, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого  без відбування основного покарання, приймає рішення про звільнення від відбування основного покарання з випробування в порядку статей 75,76 КК України.
Цивільний позов не заявлено.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог статті 100 КПК України. Арешт, накладений на транспортні засоби скасувати, відповідно до статті 174 КПК
України.
Відповідно до вимог статті 124 КПК України процесуальні витрати слід стягнути з обвинуваченого.
Керуючись ст.ст.374,376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3  визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України.
ОСОБА_3  призначити за частиною 2 статті 286 КК України покарання у виді 03 (трьох) років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 02 (два) роки.
На підставі статті 75 КК України  ОСОБА_3  звільнити від відбування призначеного основного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
У відповідності до частини 1 статті 76 КК України на період іспитового строку покласти на  ОСОБА_3  такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Контроль за поведінкою  ОСОБА_3  покласти на орган пробації за місцем його проживання.
Стягнути з  ОСОБА_3  на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз в сумі 25190 (двадцять п`ять тисяч сто дев`яносто) гривні 55 копійок. 
Речовий доказ: DVD-R диск - зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Речові докази: медичну документацію стосовно потерпілого ОСОБА_6 , яка зберігається при матеріалах кримінального провадження - повернути до КНП «Лікарні Святого Мартина».
Речові докази: транспортні засоби марки «Volvo», реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом марки «Scewrzmueller» реєстраційний номер НОМЕР_2  та «Volkswagen Golf», реєстраційний номер Чеської Республіки НОМЕР_3  - повернути власникам.
Арешт на транспортні засоби марки «Volvo», реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом марки «Scewrzmueller» реєстраційний номер НОМЕР_2 ,  та «Volkswagen Golf», реєстраційний номер Чеської Республіки НОМЕР_3 , накладений на підставі ухвали слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду від 10 лютого 2026 року - скасувати.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через цей суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуюча ОСОБА_7