УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №278/4905/25 Головуючий у 1-й інст. Мокрецький В. І. 
Номер провадження №33/4805/420/26
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Галацевич О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2026 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., за участі захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 ,– адвоката Хомича Андрія Миколайовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Житомирі апеляційну скаргу адвоката Хомича Андрія Миколайовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 29 жовтня 2025 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,
встановив:
Постановою судді Житомирського районного суду Житомирської області від 29 жовтня 2025 року  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з  ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Згідно з постановою судді місцевого суду, 18.09.2025 о 12 годині 10 хвилини по вул. Войтицького, 24, у с. Троянів, Житомирського району ОСОБА_1 керував автомобілем «Hyundai Santa FE», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись із вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Хомич А.М. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на незаконність постанови суду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Зокрема зазначає про безпідставність висновків суду щодо повного визнання ОСОБА_1 своєї вини, оскільки останній був відсутній під час судового розгляду. Також вказує, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, а автомобіль перебував у нерухомому стані. Вважає постанову суду незаконною та такою, що підлягає скасуванню.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.
Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, про що наголошується в ст.251 КУпАП.
Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості  ОСОБА_1 у відмові в проходженні огляду на стан сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч.1 ст.130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.
Так, з протоколу про адміністративне правопорушення від 18.09.2025, серії ААД №762333, вбачається, що 18.09.2025 о 12 годині 10 хвилини по вул. Войтицького, 24, у с. Троянів, Житомирського району ОСОБА_1 керував автомобілем «Hyundai Santa FE», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, в установленому законом порядку, на місці зупинки або в лікувальному закладі ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1).
За змістом п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
За правилами частин 2-5 ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, а у разі незгоди особи на проведення огляду з використання спеціальних технічних засобів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
Згідно вимог ч.1 ст.130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вважаю, що винуватість  ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується наявними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №762333 (а.с.1); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.7); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 18.09.2025 (а.с.9); розписками про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України та статтею 268 КУпАП, та про порядок застосування спеціального технічного засобу від 18.09.2025 (а.с.8, 11); копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №645535 від 18.09.2025 про накладення адміністративного стягнення за ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП (а.с.6); розпискою щодо передачі керування особі, що має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування (а.с.2); письмовими поясненнями ОСОБА_2 (а.с.3); рапортами працівників поліції від 18.09.2025 (а.с.4-5); відеозаписом події (а.с.14).
Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду надав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку і дійшов правильного висновку про наявність у діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Доводами апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовано. 
Матеріалами справи об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення, які є достатніми для вирішення питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в діях  ОСОБА_1 . Досліджені суддею докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.
З відеозапису та письмових доказів вбачається, що  ОСОБА_1 без примусу з боку працівників поліції відмовився від законної вимоги про проходження огляду на стан сп`яніння, як із використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я, не зважаючи на те, що йому були роз`яснені наслідки такої відмови. Своїми діями  ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР. При цьому у працівників поліції була обґрунтована підозра вважати, що особа знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, зважаючи на ознаки, озвучені водію та відображені в протоколі про адміністративне правопорушення. Також, відеозапис підтверджує, що  ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки, суть інкримінованого адміністративного правопорушення, а також ознайомлено зі складеними відносно нього адміністративними матеріалами, які він підписав без будь-яких зауважень.
Відеозаписом підтверджено, що працівниками поліції не допущено порушень вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, ст.ст.256, 266 КУпАП, які могли б бути підставою для визнання складених процесуальних документів недопустимими доказами. 
Сумнівів у доведеності керування ОСОБА_1 транспортним засобом на підставі зібраних у матеріалах справи доказів у суду апеляційної інстанції не виникає.
Зокрема, зазначені обставини підтверджуються відеозаписом, на якому ОСОБА_1 фактично не заперечував керування транспортним засобом; письмовими поясненнями ОСОБА_2 , у яких підтверджено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його відмову від проходження огляду на стан сп`яніння; рапортами працівників поліції від 18.09.2025, в яких викладено обставини зупинки транспортного засобу, виявлення у водія ознак алкогольного сп`яніння та відмови від проходження огляду у встановленому законом порядку; постановою про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП.
Окрім того, відсутність фіксації руху транспортного засобу не виключає наявності у діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.
Суд апеляційної інстанції також зазначає, що ОСОБА_1 не був позбавлений права на апеляційне оскарження судового рішення, яке ним реалізовано. Під час апеляційного розгляду судом перевірено та надано оцінку усім доводам апеляційної скарги, а також досліджено наявні у матеріалах справи докази.
При цьому окремі формулювання, наведені у постанові суду першої інстанції, не впливають на правильність висновків суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 .
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують встановлених судом першої інстанції обставин, не містять посилань на істотні порушення норм матеріального чи процесуального права та зводяться до переоцінки доказів і незгоди з прийнятим рішенням.
Твердження захисника в суді апеляційної інстанції про порушення спеціального порядку проведення огляду на стан сп`яніння, визначеного ст.266-1 КУпАП, є безпідставними. Факт проходження військової служби не є підставою для застосування спеціального порядку огляду за відсутності встановлених законом умов. У даному випадку огляд правомірно здійснювався у порядку, передбаченому ст.266 КУпАП. 
Враховуючи наведене, приходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст.ст.245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно  ОСОБА_1 немає.
Керуючись ст.294 КУпАП, суд –
постановив:
Апеляційну скаргу адвоката Хомича Андрія Миколайовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 29 жовтня 2025 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Галацевич