П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 560/21862/25 
Головуючий у 1-й інстанції: Ковальчук О.К. 
Суддя-доповідач: Драчук Т. О. 
28 квітня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Драчук Т. О. 
суддів: Смілянця Е. С.  Полотнянка Ю.П. 
за участю:
секретаря судового засідання: Загоренко О.О.,
представника позивача:Горобчишина Сергія Вікторовича, 
представника відповідача: Жданової Віти Петрівни,
представника відповідача: Василенка Андрія Вікторовича 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ДК ІМПОРТ" на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ДК ІМПОРТ" до Хмельницької митниці про визнання протиправним та скасування рішення, 
В С Т А Н О В И В :
в грудні 2025 року позивач, - ТОВ "ДК ІМПОРТ", звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Хмельницької митниці про визнання протиправним та скасування рішення Хмельницької митниці про коригування митної вартості товарів від 15.12.2025 UA400000/2025/0000321/2.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.02.2026 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.
12.03.2026 від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому останній заперечив щодо доводів апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Представник позивача в судовому засіданні (31.03.2026) підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.
Представники відповідача в судовому засіданні (21.04.2026) заперечили щодо доводів апеляційної скарги, просили залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати, з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції, підтверджується матеріалами справи, товариство з обмеженою відповідальністю "ДК ІМПОРТ" зареєстроване у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з 08.12.2023. Основний вид господарської діяльності - оптова торгівля текстильними товарами.
15.10.2024 між позивачем (покупець) та фірмою GAOMI ХINGFU LABOR PROTECTION PRODUCTS CO.,LTD (продавець) укладений контракт №7, згідно з яким продавець поставить, а покупець отримає і оплатить товар відповідно до цього контракту (пункт 1). Відповідно до пункту 2 контракту ціна контракту становить 148777 дол. США 00 центів.
На виконання контракту здійснена поставка товару, а саме: рукавиці трикотажні, що виготовлені з синтетичних волокон, з боку долоні та пальців мають покриття на основі стирол/бутадієнового каучуку та 15.12.2025 до митного оформлення подана митна декларація №25UA400040029482U1. Митна вартість товару заявлена в розмірі 11956,04 дол. США (графа 45 МД) з розрахунку ціни товару в розмірі 10944 долара США (графа 42 МД), а метод визначення митної вартості вказаний основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) (лівий підрозділ графи 43 МД). На підтвердження заявлених відомостей позивач долучив: пакувальний лист від 25.10.2025, рахунок-проформу (Proforma invoice) від 25.08.2025 XFUK250825B, рахунок-фактуру (iнвойс) (Commercial invoice) від 25.10.2025 20251025, коносамент (Bill of lading) від 17.10.2025 SZYH25100635B, автотранспортну накладну (Road consignment note) від 11.12.2025 № 9407, банківський платіжний документ, що стосується товару від 07.11.2025 на суму 10944 долара США, рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги від 12.12.2025 10249 , документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 12.12.2025 OW012853, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) (додаткова угода № 2) від 09.01.2025, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) (додаткова угода № 3) від 23.08.2025, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу від 15.10.2024 № 7, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів, договір від 22.04.2025 № 82 про надання послуг митного брокера, договір (контракт) про перевезення 0612-Е1 від 06.12.2024, електронний сертифікат про непреференційне походження товару С255567440640032 від 06.11.2025, факт видачі та/або зміст якого митний орган може перевірити на вебсайті компетентного органу (організації), що видав сертифікат, копію митної декларації країни відправлення 431020250000249950 від 15.12.2025.
15.12.2025 відповідач просив надати документи, що підтверджують заявлену митну вартість, а саме: якщо рахунок оплачено, – банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності – інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваного товару; якщо здійснювалося страхування, – страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.
Листами від 15.12.2025 декларант повідомив, що для підтвердження митної вартості товару всі основні документи надані, інших документів надати нема змоги
Розглянувши подані документи, відповідач 15.12.2025 надіслав позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA400040/2025/000837 та рішення про коригування митної вартості товарів № UA400000/2025/000321/2 в сторону збільшення за резервним методом. У рішенні відповідач зазначив, що:
заявлений декларантом рівень митної вартості товару (3,2489 дол.США/кг), не відповідає рівню митної вартості подібних товарів (4,42 дол. США/кг) митне оформлення яких здійснено раніше; в попередні періоди рівень митної вартості ідентичних/подібних товарів коригувався декларантом самостійно,
відправник товару, зазначений в поданій копії митної декларації країни відправлення відрізняється від відправника, заявленого до митного оформлення та зазначеного в інших поданих документах,
порт відправлення в копії декларації країни відправлення вказаний ГАОЧАН (Gaogang) № 370201, а в поданих до митного оформлення в документах Qingdao, орієнтовна відстань між ними 1100-1400 морських миль, що становить 2 000-2600 км,
до митного оформлення не надана, передбачена договором транспортного експедирування, заявка на перевезення,
особа, яка надає інформацію про вартість перевезення не відповідає особі, яка здійснює перевезення, що свідчить про наявність експедиційної винагороди експедитора, яка хоча і передбачена рахунком на оплату, але не включена до складових митної вартості товарів,
витрати на транспортування до митного кордону України нижчі, ніж витрати на транспортування після ввезення, що ставить під сумнів достовірність включення складових митної вартості товарів таких як транспортування, оскільки відповідно до довідки про транспортно-експедиційні витрати, вартість перевезення вантажу за 1 км до кордону України нижча ніж вартість після кордону (тариф на перевезення до кордону складає 21 грн/км, після кордону України – 25 грн/км),
згідно з офіційними даними сайту митних органів Китайської Народної Республіки за даним кодом Гармонізованої системи опису та кодування товарів 6116108000 вартість даного товару, експорт якого здійснювався у жовтні 2025, вища ніж заявлена до митного оформлення, і становить 4,16 дол.США/кг,
термін доставки в рахунку проформі вказано - 30.09.2025, що не відповідає фактичній даті поставки,
згідно з митною декларацією країни відправлення та коносаментом, відвантаження та відправка товару здійснювалась раніше - 17.10.2025, ніж виписаний рахунок-фактура - 25.10.2025,
існують розбіжності в номерах договору в копії МД країни відправлення та поданого до митного оформлення,
до митного оформлення не подані документи щодо обов`язкових послуг в порту Гданськ: НРР, локальні витрати в порту Гданськ, щодо обов`язкової послуги лінії MSC із оформлення дозволу на повернення контейнеру, оформлення Т1, відповідно дані витрати не включені до митної вартості,
в довідці про транспортні витрати вказані витрати пов`язані з організацією обробки вантажу.
Джерелом числового значення митної вартості товару є: МД від 26.05.2025 №25UA807200007475U0 (4,42 дол. США/кг), згідно з якою здійснене митне оформлення товару в асортименті: «Рукавиці трикотажні, робочі, просочені або покриті гумою: Рукавички з нітриловим покриттям), вагою 335 кг, що імпортувались на умовах поставки FOB NINGBO, від того ж відправника, згідно з якою здійснено митне оформлення подібних товарів за рівнем митної вартості 4,42 дол. США/кг.
Вважаючи оскаржуване рішення митного органу протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що 15.12.2025 подана до митного органу митна декларація № 25UA400040029482U1, якою заявлений до митного оформлення імпортований товар. Митна вартість визначена за ціною контракту.
В митній декларації країни відправлення від 14.10.2025 №431020250000249950 вантажовідправником зазначена компанія Protection Products Co., Ltd. Водночас, в графі 2 МД №25UA400040029365U2 від 15.12.2025, поданої до митного оформлення, зазначені відомості про відправника – GAOMI XINGFU LABOR PROTECTIONPRODUC TS CO., LTD. Крім того, порт відправлення в декларації країни відправлення №370201 вказаний ГАОЧАН (Gaogang) №370201, а в поданих до митного оформлення документах (у коносаменті від 17.10.2025 SZYH25100635B, рахунку-фактурі про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги ві№10249д 12.12.20255 ) - Qingdao, що свідчить про розбіжності у документах, поданих до митного оформлення.
Відповідно до наданої декларантом міжнародної товаротранспортної накладної №9407 від 11.12.2025, де фактичним перевізником зазначено PE BURIACHOK MYKHAILO code: 3416716774, повинна надаватись заявка на виконання даного замовлення, при цьому, відповідно до пункту 2.1 договору транспортного експедирування №0612-Е1 від 06.12.2024, вказано, що заявки на виконання транспортно-експедиційних послуг та/або митно-брокерських послуг надаються клієнтом завчасно до заявленої дати готовності вантажу до відвантаження/прийому із зазначенням повного переліку послуг, які клієнт замовляє у експедитора та пункту 2.2 заявка повинна містити такі дані: маршрут перевезення, характеристики вантажу (найменування код ТН ЗЕД України (УКТ ЗЕД), загальну вагу нетто, загальну вагу брутто), вид і спосіб упаковки, кількість вантажних місць, розмір вагу одного вантажного місця, найменування вантажовідправника, вантажоодержувача і їх адреси, ПІБ відповідального за відвантаження/приймання вантажу представника вантажовідправника тощо.
Крім того, відповідно до пункту 1.4 договору транспортного експедирування № 0612-Е1 від 06.12.2024 експедирування вантажу здійснюється експедитором на підставі заявки на виконання транспортно-експедиторських послуг та/або митно-брокерських послуг, що підписується між сторонами договору. Згідно з підпунктом 6.1.5 вказаного договору вартість послуг експедитора узгоджується сторонами в заявках, додатках (за наявності), які є невід`ємною частиною договору. Проте, до митного оформлення позивач не надав заявку на дане перевезення товарів, передбачену, МК України переліком надання відповідної супровідної документації, так власне, і самим договором транспортного експедирування №0612-Е1 від 06.12.2024.
Щодо вказаного в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості, що витрати на транспортування до митного кордону України нижчі, ніж витрати на транспортування після ввезення, що ставить під сумнів достовірність включення складових митної вартості товарів таких як транспортування, оскільки відповідно до довідки про транспортно-експедиційні витрати, вартість перевезення вантажу за 1 км до кордону України нижча ніж вартість після кордону (тариф на перевезення до кордону складає 21 грн/км, після кордону України – 25 грн/км), а також щодо особи, яка надає інформацію про вартість перевезення, не відповідає особі, яка здійснює перевезення, що свідчить про наявність експедиційної винагороди експедитора, яка хоча і передбачена рахунком на оплату, але не включена до складових митної вартості товарів суд враховує, що довідка про транспортно-експедиторські витрати від 12.12.2025 №OW012853, видана ТОВ "ВАНВЕЙЛ" в особі директора Колбіна А.В., що свідчить про наявність комісійної винагороди експедиторів, інформація щодо вартості яких відсутня в документах.
Таким чином, у зв`язку з тим, що доставку товару здійснював фактичний перевізник PE BURIACHOK MYKHAILO code: 3416716774, а ТОВ "ВАНВЕЙЛ" надало лише експедиторські послуги на перевезення до місця призначення, то відповідно до Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" витрати на транспортування під час митного контролю та оформлення не були підтверджені належним чином.
Посилання представника позивача, що спірному рішенні митний орган вказав лише номер та дату митної декларації, на основі якої здійснене коригування митної вартості товару без наведення у рішенні порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом суд вважає необґрунтованим, оскільки у графі 33 оскаржуваного рішення наведене порівняння характеристик оцінюваного товару, впливу, здійснене пояснення щодо коригувань на обсяг партії, умови поставки.
Суд першої інстанції також врахував розбіжність у термінах доставки, вказаних в рахунку-проформі - 30.09.2025, що не відповідає дійсності, оскільки інвойс №20251025 оформлений 25.10.2025, що також зазначено і в пакувальному листі, та митній декларації країни відправлення та коносаментом, відвантаження та відправка товару здійснювалась 17.10.2025, тобто раніше ніж виписаний рахунок-фактура - 25.10.2025.
Крім того, наявні розбіжності в частині номера договору в копії МД країни відправлення, оскільки до митного оформлення поданий договір № 7 від 15.10.2024. Але в МД країни відправлення вказано договір XFUK250825B. Також, до митного органу не подані документи щодо обов`язкових послуг в порту Гданськ: НРР, локальні витрати в порту Гданськ, щодо обов`язкової послуги лінії MSC із оформлення дозволу на повернення контейнеру, оформлення Т1, відповідно дані витрати не включені до митної вартості, що впливає на визначення вартості товару.
У графі 20 МД №25UA400040029365U2 зазначена умова поставки FOB (Free on Board – Франко-борт). Відповідно до Інкотермс термін "франко-борт" означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати й ризики втрати чи пошкодження товару повинен нести покупець. Термін FOB зобов`язує продавця здійснити митне очищення товару для експорту. Цей термін може застосовуватися тільки у випадках перевезення товару морським або внутрішнім водним транспортом.
Тобто продавець доставляє продукцію на борт зазначеного покупцем контейнеровоза, який пройшов митне очищення для експорту, у морському порту, зазначеному як місце відвантаження. З моменту завантаження на судно покупець несе ризик та витрати за вантаж. Товар повинен привезти до порту призначення відправник та завантажити на судно. Після того, як вантаж розмістять на борту, ризики під час перевезення та подальшої доставки переходять до покупця. Перед доставкою на корабель витрати та ризики несе продавець, після завантаження на борт у зазначеному порту за них відповідальний покупець. Усі витрати за транзит чи імпорт та залагодження митних формальностей покладаються на покупця . Отже, витрати на перевезення повинні бути підтверджені документами, які повинні надаватися для митного оформлення, адже такі витрати є складовою митної вартості товару.
Враховуючи розбіжності в документах, поданих декларантом, відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, суд першої інстанції зазначив про обґрунтовані сумніви митниці щодо відомостей стосовно ціни, що фактично сплачена за товар.
Документи, подані позивачем не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, містили розбіжності, а також відсутні докази відсутності впливу взаємозв`язку продавця і покупця на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар.
Враховуючи викладене, відповідач правомірно визначив митну вартість імпортованого транспортного засобу не за ціною договору як основним методом, а із застосуванням резервного методу, який застосовано з врахуванням поданих документів доданих до митної декларації.
Отже, на думку суду першої інстанції відповідачем доведена правомірність скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 15.12.2025 UA400000/2025/0000321/2. Тому, позовні вимоги не підлягають до задоволення.
Колегія суддів, в межах ч.1 ст.308 КАС України, не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ч.1 ст.246 Митного кодексу України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Відповідно до ч.1 ст.257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.
Як передбачено ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч.1, 2 ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Згідно з ч.1 ст.53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Відповідно до ч.2 ст.53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Як передбачено ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до ч.3 ст.54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Згідно з ч.6 ст.54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до ч.1 ст.55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Отже, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Зі змісту розділу ІІІ (Митна вартість товарів та методи її визначення) МК України вбачається, що в аспекті реалізації процедур з визначення митної вартості товарів, ключову роль відіграє принцип обґрунтованості.
Так, зокрема, митний орган повинен дотримуватися вимог принципу обґрунтованості при : а) встановлені належного до застосування методу визначення митної вартості товарів; б) встановлені достатнього переліку документів для цілей визначення митної вартості товарів.
Відповідно, рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.
Отже, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які саме документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах 09.07.2020 по справі №804/5445/17, від 31.06.2020 по справі №809/1858/16, від 15.02.2022 по справі №826/12901/17, які в силу положень ч.5 ст.242 КАС України мають бути враховані при розгляді цієї справи.
Як встановлено з матеріалів справи, у митній декларації позивача митну вартість задекларованого товару було визначено декларантом за основним методом.
Також, позивачем надано пакет документів, а саме: пакувальний лист від 25.10.2025, рахунок-проформу (Proforma invoice) від 25.08.2025 XFUK250825B, рахунок-фактуру (iнвойс) (Commercial invoice) від 25.10.2025 20251025, коносамент (Bill of lading) від 17.10.2025 SZYH25100635B, автотранспортну накладну (Road consignment note) від 11.12.2025 № 9407, банківський платіжний документ, що стосується товару від 07.11.2025 на суму 10944 долара США, рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги від 12.12.2025 10249 , документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 12.12.2025 OW012853, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) (додаткова угода № 2) від 09.01.2025, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) (додаткова угода № 3) від 23.08.2025, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу від 15.10.2024 № 7, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів, договір від 22.04.2025 № 82 про надання послуг митного брокера, договір (контракт) про перевезення 0612-Е1 від 06.12.2024, електронний сертифікат про непреференційне походження товару С255567440640032 від 06.11.2025, факт видачі та/або зміст якого митний орган може перевірити на вебсайті компетентного органу (організації), що видав сертифікат, копію митної декларації країни відправлення 431020250000249950 від 15.12.2025.
Згідно з ст.57 МК України встановлено перелік методів визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
Згідно з ч.2 ст.58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Отже, митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом.
Відповідно до ч.4-5 ст.58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Статтею 64 МК України передбачено, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).
Відповідно до ч.2 ст.7 Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ 1947), оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.(*) b) Під дійсною вартістю слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. У тому ступені, в якому на ціну такого чи подібного товару впливає кількість окремої трансакції, ціна, що розглядається, повинна єдиним способом пов`язуватися або i) з порівнюваними кількостями, або ii) з кількостями, не менш сприятливими для імпортерів, ніж ті, в яких більший обсяг товарів продається у торгівлі між країнами експорту та імпорту.(*) c) Якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до підпункту b) цього пункту, оцінка для митних цілей повинна ґрунтуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити.
Згідно з приміткою 4 до пункту 2 статті 7 Генеральної угоди з тарифів і торгівлі формулювання підпунктів a і b дозволяє стороні визначати вартість для митних цілей єдиним способом чи то (1) на базі цін, які певний експортер встановлює за імпортований товар, чи (2) на базі загального рівня цін на подібний товар.
Відповідно до положень Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року первинною основою для митної вартості за цією Угодою є контрактна вартість, визначена в статті 1. Статтю 1 необхідно розглядати разом зі статтею 8, яка передбачає, inter alia, коригування ціни, яка фактично сплачена або підлягає сплаті у випадках, коли певні конкретні елементи, які вважаються такими, що формують частину вартості для митних цілей, припадають на покупця, але не включені до ціни, яка фактично сплачена або підлягає сплаті за імпортовані товари.
Згідно з ч.1, 2 Приміток до статті 7 вказаної Угоди митні вартості, визначені згідно з положеннями статті 7, повинні настільки, наскільки можливо, ґрунтуватися на раніше визначених митних вартостях. Методи оцінювання, які мають використовуватися згідно зі статтею 6, повинні бути методами, викладеними в статтях 1 - 6, проте обґрунтована гнучкість у застосуванні таких методів відповідатиме цілям та положенням статті 7.
Відповідно до п.7 розділу 2 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 11 вересня 2015 року №689, при перевірці розрахунку та числового значення заявленої митної вартості товарів здійснюється перевірка наявності у підтверджуючих документах всіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості, а саме: ДМВ (якщо ДМВ подається); митній декларації графи 12, 20, 22, 31 (в частині зазначення характеристик товару, які впливають виключно на рівень митної вартості), 42, 43, 44 (в частині наявності реквізитів документів, які підтверджують митну вартість товарів), 45, 46; документах, поданих для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, для декларування яких не застосовується митна декларація (в частині зазначення характеристик товару, які впливають виключно на рівень його митної вартості); рахунку-фактурі або іншому документі, який визначає вартість товару.
Колегія суддів зазначає, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються та не можуть у зв`язку з цим бути підставою для відмови у визнанні митної вартості.
Як встановлено з матеріалів справи підставами для коригування митної вартості товару стало виявлення у поданих документах розбіжностей та неточностей.
В свою чергу, як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, в митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо дійсної вартості даного товару, відповідності документів та ціни поставки, у зв`язку з чим відповідач зазначив в своєму рішенні наступне:
заявлений декларантом рівень митної вартості товару (3,2489 дол.США/кг), не відповідає рівню митної вартості подібних товарів (4,42 дол. США/кг) митне оформлення яких здійснено раніше; в попередні періоди рівень митної вартості ідентичних/подібних товарів коригувався декларантом самостійно,
відправник товару, зазначений в поданій копії митної декларації країни відправлення відрізняється від відправника, заявленого до митного оформлення та зазначеного в інших поданих документах,
порт відправлення в копії декларації країни відправлення вказаний ГАОЧАН (Gaogang) № 370201, а в поданих до митного оформлення в документах Qingdao, орієнтовна відстань між ними 1100-1400 морських миль, що становить 2 000-2600 км,
до митного оформлення не надана, передбачена договором транспортного експедирування, заявка на перевезення,
особа, яка надає інформацію про вартість перевезення не відповідає особі, яка здійснює перевезення, що свідчить про наявність експедиційної винагороди експедитора, яка хоча і передбачена рахунком на оплату, але не включена до складових митної вартості товарів,
витрати на транспортування до митного кордону України нижчі, ніж витрати на транспортування після ввезення, що ставить під сумнів достовірність включення складових митної вартості товарів таких як транспортування, оскільки відповідно до довідки про транспортно-експедиційні витрати, вартість перевезення вантажу за 1 км до кордону України нижча ніж вартість після кордону (тариф на перевезення до кордону складає 21 грн/км, після кордону України – 25 грн/км),
згідно з офіційними даними сайту митних органів Китайської Народної Республіки за даним кодом Гармонізованої системи опису та кодування товарів 6116108000 вартість даного товару, експорт якого здійснювався у жовтні 2025, вища ніж заявлена до митного оформлення, і становить 4,16 дол.США/кг,
термін доставки в рахунку проформі вказано - 30.09.2025, що не відповідає фактичній даті поставки,
згідно з митною декларацією країни відправлення та коносаментом, відвантаження та відправка товару здійснювалась раніше - 17.10.2025, ніж виписаний рахунок-фактура - 25.10.2025,
існують розбіжності в номерах договору в копії МД країни відправлення та поданого до митного оформлення,
до митного оформлення не подані документи щодо обов`язкових послуг в порту Гданськ: НРР, локальні витрати в порту Гданськ, щодо обов`язкової послуги лінії MSC із оформлення дозволу на повернення контейнеру, оформлення Т1, відповідно дані витрати не включені до митної вартості,
в довідці про транспортні витрати вказані витрати пов`язані з організацією обробки вантажу.
Джерелом числового значення митної вартості товару є: МД від 26.05.2025 № 25UA807200007475U0 (4,42 дол. США/кг), згідно з якою здійснене митне оформлення товару в асортименті: «Рукавиці трикотажні, робочі, просочені або покриті гумою: Рукавички з нітриловим покриттям), вагою 335 кг, що імпортувались на умовах поставки FOB NINGBO, від того ж відправника, згідно з якою здійснено митне оформлення подібних товарів за рівнем митної вартості 4,42 дол. США/кг.
Щодо питання транспортування, колегія суддів зазначає наступне:
Термін FOB ("франко-борт"), згідно правил Інкотермс, означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати і ризики чи втрати ушкодження товару повинен нести покупець. За умовами терміна FOB на продавця покладається обов`язок з митного очищення товару для експорту.
Отже, продавець зобов`язаний доставити товар у порт і завантажити на вказане покупцем судно; витрати з доставки товару на борт судна лягають на продавця. У деяких портах при поставках на умовах FOB витрати з завантаження несе покупець. Ризик випадкової загибелі майна або його пошкодження покладається на продавця - до моменту перетину товаром борту судна, і на покупця - з зазначеного моменту. За стандартами Інкотермс, FOB означає «товар завантажується на судно замовника». Вказівка на умови ФОБ в договорі означає, що продавець оплачує доставку товару до моменту завантаження, плюс саме завантаження на борт. Також на нього покладено обов`язки з очищення товару від мит (при експортній поставці). Покупець оплачує перевезення, страховку, витрати по розвантаженню і транспортування в точку призначення. Передача ризиків відбувається в момент, коли вантаж перетинає борт судна.
З наведеного вбачається, що покупець оплачує страховку вантажу, у разі якщо вказаний вантаж було застраховано.
Разом з цим, суд першої інстанції та відповідач зазначили, що в митній декларації країни відправлення від 14.10.2025 №431020250000249950 вантажовідправником зазначена компанія Protection Products Co., Ltd. Водночас, в графі 2 МД №25UA400040029365U2 від 15.12.2025, поданої до митного оформлення, зазначені відомості про відправника – GAOMI XINGFU LABOR PROTECTIONPRODUC TS CO., LTD.
Проте, колегія суддів з таким твердження суду першої інстанції та відповідача не погоджується, оскільки, як вбачається з Китайської митної вантажної декларації від 14.10.2025 №431020250000249950 вантажовідправником зазначена компанія GAOMI XINGFU LABOR PROTECTIONPRODUC TS CO., LTD (дана обставина підтверджена перекладом вказаного документу з мови оригіналу).
Щодо висновків суду першої інстанції та відповідача, що порт відправлення в декларації країни відправлення від 14.10.2025 №431020250000249950 вказаний ГАОЧАН (Gaogang) №370201, а в поданих до митного оформлення документах (у коносаменті від 17.10.2025 SZYH25100635B, рахунку-фактурі про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги від №10249 12.12.2025) - Qingdao, колегія суддів зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, а також з Китайської митної вантажної декларації від 14.10.2025 №431020250000249950 (оригіналу та перекладу) порт відправлення у всіх документах вказаний Хуандао, висновки суду першої інстанції щодо зазначення іншого порту не знаходять свого підтвердження.
Щодо доводів в частині перевезення товару BURIACHOK MYKHAILO code: 3416716774, а не ТОВ "ВАНВЕЙЛ", колегія суддів зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, а саме договору (контракт) про перевезення 0612-Е1 від 06.12.2024, відповідно до п.1.1 експедитор зобов`язується за плату та за рахунок Клієнта здійснити або організувати надання транспортно-експедиторських послуг, пов`язаних з організацією та забезпеченням перевезень експортно-імпортних та транзитних вантажів Клієнта, а також додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу, в т.ч. надання митно-брокерських послуг.
Згідно з пп.3.2.1-3.2.4 п.3.2 договору 0612-Е1, експедитор має право укладати договори з перевізниками, портами, авіапідприємствами, судноплавними компаніями/її агентами, експедиторськими та іншими підприємствами, які є резидентами або нерезидентами України, для виконання своїх обов`язків по цьому Договору. Представляти інтереси Клієнта у взаємовідносинах з перевізниками, портами, лініями, терміналами, аеропортами, з/д станціями та іншими організаціями. Залучати до виконання своїх обов`язків за Договором інші підприємства, установи, організації та осіб. Обирати або змінювати вид транспорту та маршрут перевезення, обирати або змінювати перевезення вантажу, а також порядок виконання транспортно-експедиторських послуг, діючи в інтересах Клієнта.
Як передбачено п.п.3.4.2-3.4.5 п.3.4. Договору 0612-Е1 експедитор зобов`язаний забезпечувати оптимальне транспортне обслуговування, а також організацію перевезення вантажів різними видами транспорту територією України та іноземних держав відповідно до Заявки Клієнта. Надавати в установленому законодавством порядку учасникам транспортно-експедиторської діяльності заявки на відправлення вантажів та нарядів на відвантаження. Здійснювати розрахунки з портами, транспортними організаціями за перевезення, перевалку, зберігання вантажів. Оформлювати документи та організовувати роботи відповідно до митних, карантинних та санітарних вимог.
Підпунктом 6.1.3 п.6.1 Договору 0612-Е1 передбачено, що остаточна вартість послуг Експедитора може уточнюватися Актом прийому-передачі наданих послуг і рахунками-фактурами Експедитора, у яких зазначений фактичний обсяг наданих послуг.
Отже, за зазначеним договором до зобов`язань експедитора належить організація доставки (транспортування) товару до узгодженого місця призначення, у тому числі пошук безпосередніх перевізників вантажу, укладення з ними договорів на перевезення конкретної партії товару, оплата послуг перевізників, посередників та ін. Усі супутні транспортуванню послуги (зберігання, перевантаження та ін.) здійснюються на розсуд організатора перевезення - експедитора, виходячи із економічної доцільності та об`єктивної необхідності таких супутніх послуг. Підсумкова вартість наданої послуги, з урахуванням усіх супутніх послуг, зазначається у Акті прийому-передачі наданих послуг та рахунку Експедитора.
Також, апелянтом надано суду Договір № 32/12/25 від 18.12.2024 на організацію перевезень автомобільним транспортом (між ТОВ "ВАНВЕЙЛ" та ФОП ОСОБА_1 ), Договір - заявка №35/12/25-1 від 09.12.2025 (між ТОВ "ВАНВЕЙЛ" та ФОП ОСОБА_1 ), рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги від 12.12.2025 №10249, Акт виконання робіт №10249 від 15.12.2025, документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 12.12.2025 OW012853, платіжну інструкцію №176 від 17.12.2025 (оплата по рахунку №10249).
Вказані документи не містять помилок та розбіжностей, які б впливали на заявлену митну вартість.
Відповідно до ч.1, 2 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно з ч.1 ст.75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Як передбачено ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З урахуванням вказаного, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що ТОВ "ВАНВЕЙЛ" мало право на укладання договору з ФОП ОСОБА_1 задля перевезення вантажу позивача. З урахуванням вказаного, висновки суду першої інстанції в цій частині не знайшли свого підтвердж
Також, колегія суддів зазначає, що враховує надані апелянтом докази до апеляційної скарги, оскільки дані докази підтверджують дійсність обставин справи та додатково підтверджують належність документів поданих як до митниці, так і до суду першої інстанції.
Щодо висновків суду першої інстанції та доводів в частині витрат на транспортування, а саме, що до митного кордону України ціни на транспортування нижчі, ніж витрати на транспортування після ввезення, що ставить під сумнів достовірність включення складових митної вартості товарів таких як транспортування, оскільки відповідно до довідки про транспортно-експедиційні витрати, вартість перевезення вантажу за 1 км до кордону України нижча ніж вартість після кордону (тариф на перевезення до кордону складає 21 грн/км, після кордону України – 25 грн/км), колегія суддів зазначає, що в даному випадку суд та митний орган не повинні надавати оцінку де сума перевезення нижча, а де вище. В межах даного питання суб`єкт владних повноважень та суд має оцінити достатність та реальність, належність доказів наданих стороною на підтвердження витрат в частині транспортування.
З наявних у матеріалах справи вбачається належність та достатність доказів щодо транспортних витрат, а отже висновки суду першої інстанції в даному питанні є помилковими.
Крім того, згідно з Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Мінфіну від 24.05.2012 № 599 окремі документи, які можуть бути подані декларантом або уповноваженою ним особою для підтвердження витрат на транспортування, а саме:
рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;
банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;
калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.
Отже, транспортні витрати підтверджуються будь-яким з наведених вище документів при можливості встановлення їх зв`язку з конкретною партією товару та відсутністю розбіжностей.
Митним кодексом України не визначено види доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказано, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
З урахуванням вказаного, доводи відповідача та висновки суду першої інстанції в цій частині комісійної винагороди, яка не вказана, також спростовується наявними в справі доказами та вимогами законодавства.
Щодо доводів апелянта, висновків суду першої інстанції та доводів відповідача в частині термінів доставки товару, колегія суддів зазначає, що згідно з додаткової угоди №3 від 25.08.2025 до контракту №7 від 15.10.2024, поставка товару повинна бути здійснена до 01.01.2026. Проте, дійсно термін доставки, вказаний в рахунку-проформі - 30.09.2025.
Разом з цим, в своїй сукупності, термін доставки не змінює ціну товару, і його зазначення в рахунку-проформі - 30.09.2025 (з помилкових чи інших підстав) не впливає на факт поставки товару за узгодженою ціною (в межах даних правовідносин).
Отже, в своїй сукупності, висновки суду першої інстанції та доводи відповідача не знайшли свого підтвердження, в частині що дана обставина є беззаперечною для неприйняття митної декларації позивача, яка обрахована за основним методом.
Щодо висновків суду першої інстанції та доводів відповідача, в частині наявні розбіжності в частині номера договору в копії МД країни відправлення, колегія суддів зазначає, що згідно з матеріалами справи такі розбіжності відсутні, оскільки з матеріалів справи прослідковується, що контракт №7 від 15.10.2024, а XFUK250825B є не номером договору чи контракту, а номером рахунку, що і вказано в Китайській митній вантажній декларації від 14.10.2025 №431020250000249950 та вбачається з її перекладу.
Щодо доводів відповідача в частині вартості товару, експорт якого здійснювався у жовтні 2025, і вона вища ніж заявлена до митного оформлення, і становить 4,16 дол.США/кг, колегія суддів зазначає, що як вбачається з матеріалів справи, можливо встановити вартість товару. Крім того, вартість товару визначається не з даних сайту митних органів Китайської Народної Республіки за даним кодом Гармонізованої системи опису та кодування товарів 6116108000, а з інвойсів до контракту №7 від 15.10.2024.
В свою чергу, наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.
Якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Колегія суддів, також враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 21.12.2018 у справі №815/228/176, про наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що якщо у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості, це жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.
У постанові Верховного Суду від 21.08.2018 у справі №804/1755/17 міститься висновок, що сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів. Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами.
Крім того, можливість поставки товару іншим покупцям за меншою ціною відповідає принципам свободи зовнішньоекономічних зв`язків та не суперечить нормам національного та міжнародного законодавства. При прийнятті оскаржуваного рішення Відповідачем використано виключно інформацію з бази даних митного органу, тобто при винесенні спірного рішення відповідач керувався не документами, поданими декларантом до митного оформлення, а вже наявною в митного органу ціновою інформацією.
Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.
З урахуванням вказаного, доводи відповідача в цій частині не знаходять свого підтвердження.
Також, колегія суддів зазначає, щов разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен зазначити докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012).
Такі висновки викладені Верховним Судом у постанові від 08.02.2019 по справі №825/648/17 та у постанові від 09.09.2020 по справі №400/3133/18.
Також, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митної декларації, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Однак, оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів не містять порівняння характеристик оцінюваних товарів та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.
Крім того, жодних параметрів, об`єктивно необхідних для судження про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність ввезених товарів в оскаржуваному рішенні також не зазначено та не надано доказів, що ввезення вказаних товарів відбувалось на тих же умовах доставки та з тією ж самою відстанню.
Верховний Суд неодноразово вказував на необхідність врахування комплексу відомостей в рішеннях про коригування митної вартості товару, зокрема в постанові від 26.05.2022 у справі № 560/355/19.
З урахуванням вказаного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апелянта знайшли своє підтвердження і рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.
За приписами частини 5 статті 242 КАС України при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що ЄСПЛ у п.36 по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), №37801/97 від 1 липня 2003 року зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п.30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року).
Судова колегія зазначає, що згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема, в рішенні по справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, п.29).
У відповідності з статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Отже, при розгляді справи судом першої інстанції не надано оцінку усім обставинам у справі, що мають значення для її вирішення, а тому рішення суду першої інстанції є необґрунтованим в оскаржуваній частині, що призвело до неправильного вирішення справи, тому рішення суду першої інстанції належить скасувати та прийняти в нове рішення про задоволення адміністративного позову.
У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції, з підстав порушення норм матеріального права.
При цьому, згідно з ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З матеріалів справи встановлено, що за подання адміністративного позову ТОВ "ДК ІМПОРТ" сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн, згідно платіжної інструкції №178 від 19.12.2025, та за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції позивачем сплачено судовий збір в сумі 3633,60 грн, згідно платіжної інструкції №209 від 23.02.2026.
Оскільки за результатами розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про скасування рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року та прийняття нового судового рішення про задоволення адміністративного позову, колегія суддів вважає, що стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Хмельницької митниці на користь ТОВ "ДК ІМПОРТ" підлягає судовий збір в сумі 6056,00 грн.
Також, ч.3 ст.132 КАС України передбачено, що до витрат, пов`язаних із розглядом справи належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Відповідно до ст.15 КАС України судочинство і діловодство в адміністративних судах провадиться державною мовою. Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право учасників судового процесу на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють. Стаття 10 Конституції України визначає, що державною мовою в Україні є українська мова.
Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами. 
Частинами 1,2 ст.94 КАС України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. 
Отже, з огляду на зазначені норми, всі докази повинні бути надані суду державною мовою.
В свою чергу, документи, що складені іноземною мовою без належним чином засвідченого перекладу на українську мову, перешкодило їх дослідженню судом першої інстанції (в даному випадку). Крім того, відсутність перекладу дозволяє різне трактування сторонами змісту тих самих документів.
З урахуванням вказаного, апелянт (позивач) надав суду апеляційної інстанції належним чином засвідчений переклад на українську мову всіх доказів, що складені іноземною мовою. Отже, понесені позивачем витрати на переклад письмових доказів на мову судочинства як один із різновидів витрат, у разі задоволення адміністративного позову (в межах підтвердження та об`єктивної необхідності перекладу) мають право на відшкодування.
Як вбачається з наданих апелянтом доказів, Акт №ОУ-0000068 від 24.02.2026 здачі-прийняття робіт (надання послуг), Рахунку фактури №24-02-498 від 24.02.2026, платіжної інструкції №211 від 24.02.2026 на суму 1770 грн 00 коп, позивачем підтверджено витрати на переклад документів наданих суду апеляційної існтанції.
Оскільки за результатами розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про скасування рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року та прийняття нового судового рішення про задоволення адміністративного позову, колегія суддів вважає, що стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Хмельницької митниці на користь ТОВ "ДК ІМПОРТ" підлягають витрати пов`язанні із розглядом справи в сумі 1770,00 грн. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ДК ІМПОРТ" задовольнити повністю.
Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року скасувати.
Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "ДК ІМПОРТ" задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Хмельницької митниці про коригування митної вартості товарів від 15.12.2025 UA400000/2025/0000321/2.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Хмельницької митниці (ЄДРПОУ - 43997560) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ДК ІМПОРТ" (ЄДРПОУ - 45231535) судовий збір у сумі 6056,00 грн (шість тисяч п`ятдесят шість гривень 00 коп).
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Хмельницької митниці (ЄДРПОУ - 43997560) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ДК ІМПОРТ" (ЄДРПОУ - 45231535) витрати пов`язанні із розглядом справи в сумі 1770,00 грн (одна тисяча сімсот сімдесят гривень 00 коп). 
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст. 328, 329 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі 28 квітня 2026 року 

Головуючий	 		Драчук Т. О.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Смілянець Е. С.    Полотнянко Ю.П.