Справа №504/5336/25
Провадження №2/504/2245/26

Доброславський районний суд Одеської області

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
21.05.2026	с-ще Доброслав	

Доброславський районний суд Одеської області у складі:
Головуючого судді - Барвенко В.К.,
секретаря - Ориник М.В., -
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 5, позовну заяву ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 проти Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області, код ЄДРПОУ 04379746, за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору – ОСОБА_2 , про визнання права власності на земельну ділянку та права та обов`язки забудовника незакінченого будівництвом житлового будинку, ступень готовності якого становить 74%, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , -
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог:
Позивач ОСОБА_1 звернулась до Комінтернівського районного суду в Одеській області із позовною заявою проти Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області, код ЄДРПОУ 04379746, за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору – ОСОБА_2 , яким просить визнати право власності на земельну ділянку та права і обов`язки забудовника незакінченого будівництвом житлового будинку, ступень готовності якого становить 74%, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:
визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , на земельну ділянку площею 0,039 га, кадастровий номер 5122783200:02:001:0132, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , права і обов`язки забудовника незакінченого будівництвом житлового будинку готовністю 74%, загальною площею 78.3 кв.м., що знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер 5122783200:02:001:0132 за адресою: АДРЕСА_1 .
Окрім того, позивач просила вирішити питання розподілу судових витрат.
Представником позивача було надано клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника за наявними в справі матеріалами. 
У своєму клопотанні представник позивача доводи позову підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі.
Правові позиції відповідача та третьої особи:
Відповідач Фонтанська сільська рада Одеського району Одеської області та третя особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не сповістили.
У відповідності до вимог ч. 2ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 1ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Судом також враховується, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»).
Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.
Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.
Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.
У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.
Враховуючи вищевикладене, судом в судовому засіданні було ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін у справі, оскільки їх нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору, за наявними в ній матеріалами, з метою дотримання строків розгляду справи, а також з огляду на те, що підготовче провадження по справі, під час якого у відповідності до положень ЦПК України надаються докази, тривало майже півроку, за час якого сторони мали можливість надати усі необхідні докази на підтвердження їх посилань та заперечень, заявити відповідні клопотання, на цей час судом закрито з метою вирішення триваючого спору між сторонами по справі.
Згідно з ч. 2ст. 282 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Встановлені судом фактичні обставини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є дружиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_3 від 16.07.1973 р.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_4 від 09.04.2025.
Після його смерті відкрилась спадщина за законом.
Реєстрація спадкової справи після смерті ОСОБА_3 відбулася 11.09.2025 приватним нотаріусом Лічман І.М., що підтверджується витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 82502168 від 11.09.2025.
Довідкою від 01.10.2025 №258/02-14 підтверджується, що станом на 01.10.2025 до складу спадкоємців ОСОБА_3 входить дружина спадкодавця – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Інші спадкоємці на час розгляду справи в суді першої інстанції не встановлені.
Державним актом на право власності на земельну ділянку Серія ОД №029452 підтверджується, що ОСОБА_3 , який проживав за адресою: АДРЕСА_2 на підставі рішення 11 сесії XXIV скликання Крижанівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 04.03.2004 №416-XXIV був власником земельної ділянки площею 0,039 га, яка розташована на території Крижанівської сільської ради АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки: будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).
Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 218.
Відповідно до плану меж земельної ділянки кадастровий номер земельної ділянки: 5122783200:02:001:0132.
Листом приватного нотаріуса Лічман І.М. від 29.10.2025 №277/02-14 підтверджено, що до складу спадкового майна входить земельна ділянка площею 0,039 га, кадастровий номер 5122783200:02:001:0132, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , проте видати свідоцтво про право на спадщину та зареєструвати право власності на вищевказану земельну ділянку неможливо, оскільки зазначена адреса вже присвоєна житловому будинку, який належить на праві власності іншій особі, а саме ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 .
Листом від 02.12.2025 №2542/01/03.1-09/25/2610 на адвокатський запит Фонтанською сільською радою Одеського району Одеської області надано копію наказу від 05.11.2020 №14-09/035-Н/20, яким визначено:
«вважати адресою житлового будинка загальною площею 48,70 кв.м., який відповідно до договору дарування від 28.04.1999 №1500 розташовано в АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_5 ) — АДРЕСА_1 ».
Судом встановлено, що на земельній ділянці площею 0,039 га, кадастровий номер 5122783200:02:001:0132, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться недобудований житловий будинок.
Зазначена земельна ділянка надавалася ОСОБА_3 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується змістом РІШЕННЯ 11 сесії XXIV скликання Крижанівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 04.03.2004 №416-XXIV щодо підстав видачі земельної ділянки, а також Державним актом на право власності на земельну ділянку Серія ОД №029452.
Відповідно до виписки з рішення №67 від 24.07.1996 «Про признання права приватної власності на будинок по АДРЕСА_3 » підтверджується, що виконкомом Крижанівської сільської ради народних депутатів Комінтернівського району Одеської області вирішено:
«Визнати право приватної власності на недобудований житловий будинок, готовністю 74%, розташований у АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 .
Дозволити подарувати даний житловий будинок сину – ОСОБА_3 ».
Нотаріально завіреним договором дарування за № 3580, 3581 від 07.08.1996 підтверджується, що ОСОБА_4 подарував ОСОБА_3 незакінчений будівництвом житловий будинок готовністю 74%, що знаходиться в АДРЕСА_1 , загальною площею – 78,3 кв.м., житловою площею – 20,4 кв.м., № І-ворота.
Технічним паспортом на житловий будинок індивідуального житлового фонду від 21.07.1996р. готовністю 74% за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується, що у графі ПІБ власника будинку вказано: ОСОБА_3 .
Зазначений технічний паспорт, що виготовлений Комінтернівським РБТІ фактично підтверджує, що будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 є недобудованим, не зданим в експлуатацію та на нього не оформлено свідоцтво про право власності. Технічний паспорт виготовлено станом на 21.07.1996 (із змінами станом на 07.08.1996).
Архівним витягом від 03.12.2025 №04/150-1 з рішення ХІ сесії Крижанівської сільської ради ХХІІІ скликання від 13.04.2000 №155-ХХІІІ «Про перейменування вулиць, назви яких не відповідають вимогам часу» підтверджується, що вулиця Калініна перейменована на вулицю Морську.
Суд виснує, що факт зміни найменування вулиці, рішення про передачу земельної ділянки під забудову, Державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ОД №029452 та інші наявні докази підтверджують, що недобудований будинок 74%, який в документах значиться як такий, що розташований по АДРЕСА_1 , фактично знаходиться на земельній ділянці, яка розташована по АДРЕСА_1 .
Релевантні джерела права та висновки суду:
Згідно з ч. 1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 3ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
У відповідності до ч. 6ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Позов - це вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб`єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі. Предмет позову - це певна матеріально - правова вимога позивача до відповідача, яка кореспондує зі способами захисту права, визначеними, зокрема, ст. 16 Цивільного кодексу України. Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача.
Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.
Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду. Відсутність порушеного права є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Згідно ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
У відповідності до ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. 
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. 
Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. 
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною 1ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до п. 27Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.
Як вбачається з положень ч. 1ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно з вимогами ст.124,129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.
Відповідно до ст. ст. 41, 55 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Відповідно до ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: г) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.
Суд першої інстанції виснує, що ОСОБА_3 реалізував зазначене право, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку Серія ОД №029452, в якому зазначено, що ОСОБА_3 , який проживав за адресою: АДРЕСА_2 на підставі рішення 11 сесії XXIV скликання Крижанівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 04.03.2004 №416-XXIV є власником земельної ділянки площею 0,039 га, яка розташована на території Крижанівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області АДРЕСА_1 
Відповідно до плану меж земельної ділянки кадастровий номер земельної ділянки: 5122783200:02:001:0132.
Згідно із ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.
Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. 
Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).
Отже, спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.
Листом приватного нотаріуса Лічман І.М. від 29.10.2025 №277/02-14 ОСОБА_1 поінформовано, що до складу спадкового майна входить земельна ділянка площею 0,039 га, кадастровий номер 5122783200:02:001:0132, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Проте, видати свідоцтво про право на спадщину за зареєструвати право власності на вищевказану земельну ділянку неможливо, оскільки зазначена адреса вже присвоєна житловому будинку, який належить на праві власності іншій особі, а саме ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 .
Листом від 02.12.2025 №2542/01/03.1-09/25/2610 на адвокатський запит Фонтанською сільською радою Одеського району Одеської області надано копію наказу від 05.11.2020 №14-09/035-Н/20, яким визначено вважати адресою житлового будинка загальною площею 48,70 кв.м., який відповідно до договору дарування від 28.04.1999 №1500 розташовано в АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_5 ) — АДРЕСА_1 .
Отже, встановлені судом обставини фактично свідчать, що єдиною перешкодою щодо отримання свідоцтва про спадщину та реєстрації права власності на зазначену земельну ділянку є факт присвоєння адреси її місцезнаходження іншому об`єкту, що належить іншому власнику, що свідчить про звичайне дублювання адреси. 
Суд вважає, що дані обставини не виключають право ОСОБА_1 на отримання у власність в порядку спадкування земельну ділянку площею 0,039 га, кадастровий номер 5122783200:02:001:0132, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Суд враховує, що Порядком присвоєння адрес будівництва, об`єктам нерухомого майна, що затверджений постановою Кабміну України від 7 липня 2021 р. № 690 визначено процедуру присвоєння, зміни, коригування адрес об`єктів будівництва, будинків, будівель, споруд, окремих частин об`єкта, які є самостійними об`єктами права на нерухоме майно (квартир, гаражних боксів, машиномісць, інших житлових та нежитлових приміщень).
Відповідно до п.50 Порядку№690 упорядкування нумерації об`єктів нерухомого майна здійснюється, в тому числі, у випадку виявлення дублювання адрес існуючих об`єктів.
Відповідно до п.3 Порядку№690 перелік документів, що подаються для присвоєння, зміни, коригування, анулювання адреси, строки їх розгляду, підстави для відмови у присвоєнні адреси визначаються відповідно до положень статей 26-3, 26-4 і 26-5 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».
Зазначений закон однозначно визначає, що відповідні дії уповноважений робити виключно власник майна, а отже лише набувши даний статус щодо спірної земельної ділянки та права забудовника щодо будинку (наступним завершивши його будівництво та ввівши в експлуатацію), ОСОБА_1 зможе ініціювати зміну задубльованої адреси: АДРЕСА_1 на іншу.
З врахуванням фактичних обставин справи, наявних доказів, зазначеного правового регулювання, правових висновків Верховного Суду суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими, а тому наявні підстави для їх задоволення із визнанням за нею права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , на земельну ділянку площею 0,039 га, кадастровий номер 5122783200:02:001:0132, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Крім того, згідно з пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини.
Щодо права на об`єкт незавершеного будівництва.
Якщо об`єкт будівництва не був завершений спадкодавцем чи не був прийнятий в експлуатацію, або право власності не було за ним зареєстроване, то до складу спадщини входять усі належні спадкодавцеві як забудовнику права та обов`язки, а саме: право власності на будівельні матеріали та обладнання, які були використані спадкодавцем у процесі цього будівництва; право завершити будівництво (як правонаступник спадкодавця - замінений у порядку спадкування забудовник); право передати від свого імені для прийняття в експлуатацію завершений будівництвом об`єкт; право одержати на своє ім`я свідоцтво про право власності та зареєструвати право власності.
Таким чином, спадкоємець має право звернутись до суду з позовом про визнання за ним майнових прав забудовника як таких, що входять до складу спадщини.
Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 707/1803/16-ц.
Подібні висновки Верховний Суд зробив також у постановах від 12 серпня 2019 року у справі № 607/9408/16-ц та від 28 травня 2020 року у справі № 2-2317/11.
Матеріали даної справи підтверджують, що на земельній ділянці площею 0,039 га, кадастровий номер 5122783200:02:001:0132, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 фактично знаходиться недобудований житловий будинок.
Зазначена земельна ділянка надавалася ОСОБА_3 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується змістом РІШЕННЯ 11 сесії XXIV скликання Крижанівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 04.03.2004 №416-XXIV щодо підстав видачі земельної ділянки, а також Державним актом на право власності на земельну ділянку Серія ОД №029452.
Отже, суд першої інстанції виснує, що спірний незакінчений будівництвом житловий будинок будувався на земельній ділянці, відведеній для цієї мети на підставі належних дозвільних документів.
Доводи позивача, що вказаний будинок розпочав будувати ОСОБА_4 , який подарував його сину ОСОБА_3 (спадкодавцю по даній справі), проте останній не встиг за життя закінчити будівництво підтверджуються матеріалами даної справи. 
Матеріали даної справи також підтверджують, що готовність будівництва 74 %. Будинок не є самовільно збудованим, будівництво здійснено на земельній ділянці, яка була виділена спадкодавцю під будівництво житлового будинку. 
Разом з тим, оформити у встановленому законом порядку спадкове майно - недобудований будинок ОСОБА_1 не має можливості, оскільки спадкодавець за життя не встиг завершити будівництво, не ввів будинок в експлуатацію і не оформив на нього право власності.
Зазначені доводи підтверджуються залученими доказами та викладеними у позові обставинами справи.
У своєму позові позивач послався на правовий висновок, який викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 04.05.2022 у справі №372/4235/19, і вважав, що позивач має право на спадкування майнових прав спадкодавця, у тому числі прав забудовника в порядку спадкування.
Разом із тим, у цій справі суд першої інстанції обставин самочинного спорудження (без отримання необхідного дозволу або на земельній ділянці, не відведеній для цього) спірного житлового будинку не встановив.
Суд наголошує, що об`єкти самочинного будівництва за своєю природою завжди є незавершеними, оскільки за відсутності відповідних дозволів / планів / проєктів чи в разі порушення визначених ними умов не можуть бути введені в експлуатацію за звичайною процедурою. 
Водночас далеко не кожен об`єкт незавершеного будівництва є самочинним.
Суд першої інстанції виснує, що висновок Великої Палати Верховного Суду в постанові від 12 квітня 2023 року у справі № 511/2303/19 необхідно читати так:
«у разі неможливості поділу (яка обумовлюється входженням до складу відповідного об`єкта самочинно збудованих споруд) незакінченого будівництвом будинку суд може визнати право за сторонами спору на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку».
Велика Палата Верховного Суду неодноразово виснувала, що у тому разі, коли об`єкт не має ознак самочинного будівництва, проте не вводиться в експлуатацію з вини одного з подружжя (формального забудовника), то суд має право визнати за іншим з подружжя (співвласником) право на частку в об`єкті незавершеного будівництва, усунувши невизначеність у правовому режимі відповідної споруди.
З висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 12 квітня 2023 року у справі № 511/2303/19, про те, що з урахуванням конкретних обставин справи (зокрема, волі сторін) суд може залишити такий об`єкт одній зі сторін, а іншій присудити грошову компенсацію, суд погоджується.
Повертаючись до цієї справи, суд виснує, що нерухомими речами треба визнавати як повністю завершені, так і не завершені будівництвом об`єкти, право власності на які зареєстроване у встановленому порядку. 
У свою чергу, будівельні матеріали, вироби та конструкції, що використовуються під час будівництва, є рухомими речами до моменту їх фізичного включення до конструкцій об`єкта будівництва, після чого такі матеріали, вироби та конструкції втрачають свою ідентичність.
Об`єктом незавершеного будівництва є річ особливого роду, щодо якої можливе існування цивільних прав і обов`язків, тобто може перебувати в цивільному обороті.
Утому випадку, коли об`єкт не має ознак самочинного будівництва, проте не вводиться в експлуатацію з будь- якої причини, як от вина одного з подружжя (співвласника-формального забудовника), то суд має право визнати за позивачем (при поділі майна набутого подружжям за час шлюбу) право на частку в об`єкті незавершеного будівництва, усунувши невизначеність у правовому режимі відповідної споруди.
Отже такий висновок повністю є застосовним і до встановлених судом правовідносин у цій справі, що розглядається.
Ступінь готовності спорудженого об`єкта незавершеного будівництва не є кваліфікуючою ознакою для ідентифікації відповідного об`єкта як оборотоздатного та не впливає на можливість застосування такого способу захисту порушеного права, як визнання за спадкоємцем (див. чи одним із подружжя (співвласником)) права власності на його частку в спільному майні в порядку його поділу чи права на об`єкт нерухомого майна незавершеного будівництвом в порядку спадкування.
Судове рішення про визнання в порядку спадкування чи у порядку поділу права власності на об`єкт чи на його частку в незавершеному будівництвом об`єкті не замінює процедуру введення об`єкта в експлуатацію. 
Цим рішенням закріплюється правовий режим цього майна як такого, що належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (чи сторонам на праві спільної власності), та є підставою для проведення державної реєстрації речових прав саме на об`єкт незавершеного будівництва.
У цивільному процесуальному законодавстві діє принцип «jura novit curia» («суд знає закони»).
Застосування судом цього принципу полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus). Активна роль суду в цивільному процесі проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі і застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Тобто суд, з`ясувавши під час розгляду справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну їх правову кваліфікацію та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.
Зазначене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеним, зокрема, у постановах: від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19), від 08 червня 2021 року у справі № 662/397/15-ц (провадження № 14-20цс21) та інших.
У зв`язку з вищевикладеним, на підставі повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, з`ясування фактичних обставин, на які сторона посилалася, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню .
Крім того, відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, з Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області, код ЄДРПОУ 04379746 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 слід стягнути судовий збір в сумі 6795,75 грн (в порядку ч. ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір в редакції на момент звернення до суду з даним позовом).
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 258-260, 353 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області (код ЄДРПОУ 04379746) - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , на земельну ділянку площею 0,039 га, кадастровий номер 5122783200:02:001:0132, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на незакінчений будівництвом житловий будинок, готовністю 74%, загальною площею 78.3 кв.м., що знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер 5122783200:02:001:0132 за адресою: АДРЕСА_1 .
Роз`яснити, що судове рішення про визнання права власності на незавершений будівництвом об`єкт не замінює процедуру введення об`єкта в експлуатацію. Цим рішенням закріплюється правовий режим цього майна як такого, що належить спадкоємцеві на праві власносіт з моменту відкриття спадщини, та є підставою для проведення державної реєстрації речових прав саме на об`єкт незавершеного будівництва.
Стягнути з Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області (код ЄДРПОУ 04379746) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 6795,75 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених частиною другою статті 4 цього Кодексу, рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковим для особи, в інтересах якої було розпочато справу.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Суддя 	В. К. Барвенко