Справа № 466/2862/26
Провадження № 3/466/1271/26
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 червня 2026 року м. Львів
Суддя Шевченківського районного суду м. Львова Свірідова В.В., за участю неповнолітнього ОСОБА_1 , в присутності законного представника неповнолітнього – ОСОБА_2 , захисника неповнолітнього- адвоката Мельничука І.А., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, студента 2 курсу Львівського поліграфічного фахового коледжу, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 
за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
встановив:
23.03.2026р. о 00.20год. у м. Дубляни, вул. Коцюбинського, 6, Львівської області гр. ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Volkswagen CC д.н.з. НОМЕР_1 , не мав права керувати таким транспортним засобом, чим порушив п. 2.1.а. Правил дорожнього руху України.
При розгляді матеріалів адміністративної справи в суді 19.06.2026 ОСОБА_1 в присутності свого законного представника, матері ОСОБА_2 свою вину визнав лише у вчиненому правопорушенні, передбачене ч.2 ст. 126 КУпАП. Пояснив, дійсно не отримував прав на керування транспортними засобами, а лише відвідував курси (навчався). В той день він взяв автомобіль, який належить тітці, і поїхав до дівчини. Зазначив, що не керував даним автомобілем, оскільки автомобіль стояв припаркований на вул. Коцюбинського, 6 у м. Дубляни, і він разом з дівчиною перебували в салоні даного автомобіля. В подальшому до даного автомобіля підійшли двоє осіб, один з яких був батько дівчини- ОСОБА_3 разом з нападником,які почали наносити удари по його автомобілю.
Факту вчинення ним ДТП та залишення місця ДТП не визнає, оскільки був змушений поїхати з місця з метою збереження власного життя.
Захисник неповнолітнього, адвокат Мельничук І.А. просив закрити справи відносно ОСОБА_1 за ст. 124, ч.2 ст. 126, ст. 122-4 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, оскільки ОСОБА_1 був змушений поїхати з метою збереження власного життя. Залишення місця пригоди обумовлювалося діями інших осіб, які несли реальну та безпосередню загрозу його життю та здоров`ю, у зв`язку з чим він діяв в умовах крайньої необхідності для відвернення більшої шкоди. Окрім того зазначає, що відносно одного з нападників, яким являється ОСОБА_4 , саме через цю подію було порушено адміністративну справу №444/1646/26 ( дрібне хуліганство) та 17.06.2026 року суддею Жовківського районного суду Львівської області Мікулою В.Є. було його притягнуто до адміністративної відповідальності і цю обставину також підтвердив в судовому засіданні ОСОБА_3 .
В подальшому захисник Мельничук І.А. подав заяву про завершення розгляду справи без його участі, та участі ОСОБА_1 . 
З`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення з наступних підстав.
У відповідності до ст.9КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок у правління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідний орган чи посадова особа зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 279 КУпАП ці обставини встановлюються в ході дослідження доказів під час розгляду справи.
Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.
Суд розглядає справу на підставі досліджених доказів орган (посадова особа) відповідно дост.283 КУпАП виносить постанову.
Вина правопорушника у скоєному правопорушенні стверджується належними та допустимими у відповідності дост.251 КУпАП доказами, що наявні в матеріалах справи та досліджені судом в судовому засіданні, зокрема: протоколами про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №622830 від 24.03.2026р., схемою ЖТП від 23.03.2026р., рапортом, усними та письмовими поясненнями ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , відеозаписом. 
Дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ч.2 ст.126 КУпАП,оскільки він керував транспортним засобом не маючи права керування таким транспортним засобом даної категорії, а саме не отримував посвідчення водія відповідної категорії. 
Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника та ступінь його вини.
У відповідності до ст. ст.34,35 КУпАП- обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення щире розкаяння винного, обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення судом не встановлено.
Згідно ст. 13 КУпАП до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу. У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 89, 121-127, 130, статтею 139, частиною третьою статті 154, частиною другою статті 156, статтями 173, 173-2, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах.
З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.
Вчинення ОСОБА_1 даних правопорушень до вказаної категорії, за яке може бути застосовано заходи впливу, передбачені ст. 24-1 цього Кодексу, не відноситься.
Оглянувши протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 126 КУпАП, враховуючи особу правопорушника, суд приходить до висновку, що його вина доведена, дії за ч.2 ст. 126 КУпАП кваліфіковані вірно, а тому до нього слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу, передбачене ч.2 ст. 126 КУпАП.
У відповідності до вимог п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи стягується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Керуючись ст. ст. 283, 284 КУпАП, Законом України «Про судовий збір», суддя,-
постановив:
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП та оштрафувати на 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (три тисячі чотириста гривень) в дохід держави.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 665,60 (шістсот шістдесят п`ять гривень шістдесят коп.).
Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців, що обчислюється з наступного дня після набрання постановою законної сили.
Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.
На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.
Суддя	  	В.  В.  Свірідова