Справа 556/476/26  
Номер провадження 1-кп/556/128/2026 

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2026 .
Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 
при секретарі – ОСОБА_2 
за участю прокурора – ОСОБА_3 
обвинуваченого – ОСОБА_4 
захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в селищі Володимирець, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження №12023186050000175 від 06 листопада 2023 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та житель АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, військовозобов`язаного, не працює, не судимого,-
за ч.1 ст.240-1, ч.1 ст.309 КК України,-
в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він на початку листопада 2023 року (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи на околиці с. Кухітська Воля, Вараського району Рівненської області, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, всупереч вимогам Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15.02.1995 та «Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 589 від 03.06.2009 року, шляхом привласнення знайденого, незаконно придбав, без мети збуту наркотичний засіб, обіг якого заборонено -канабіс, загальною масою 45,625 г. Придбаний таким чином вказаний наркотичний засіб ОСОБА_4 незаконно зберігав при собі без мети збуту, а саме до 16 год. 30 хв. 06.11.2023 року, тобто моменту його вилучення працівниками Вараського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Рівненській області по вул. Зелена, в с. Стара Рафалівка, Вараського району Рівненської області. 
Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.309 КК України. 
Крім цього, 06 листопада 2023 року, близько 16.00 год. ОСОБА_4 , діючи умисно, протиправно, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, перебуваючи в с. Стара Рафалівка Вараського району Рівненської області придбав в невстановленої досудовим розслідуванням особи каміння бурштину у сировині, масою 14,22972 кг., яке відповідно до Закону України «Про державне регулювання видобутку. виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними» № 637/97-ВР від 18 листопада 1997 року, та Переліку корисних копалин загальнодержавного та місцевого значения, є дорогоцінним камінням органогенного утворення природного походження. Реалізовуючи свій протиправний намір ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, переслідуючи корисливий мотив, спрямований на особисте збагачення, не маючи відповідних документів, які б підтверджували законність походження придбаного ним каміння бурштину, масою 14,22972 кг., вартістю 13 095 грн. 87 коп. зберігав його при собі до 16 год 30 хв 06.11.2023, до моменту виявлення його працівниками правоохоронного органу та подальшого вилучення в ході огляду по вул. Зелена в с.Стара Рафалівка, Вараського району Рівненської області. 
Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями які виразились у незаконному придбанні та зберіганні бурштину, законність походження якого не підтверджується відповідними документами, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 240-1 КК України.
23 лютого 2026 року між прокурором Вараської окружної прокуратури ОСОБА_6 , обвинуваченим ОСОБА_4 та захисником обвинуваченого – адвокатом ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно з умовами вказаної угоди, обвинувачений повністю визнав свою вину у зазначених діяннях і зобов`язався під час судового розгляду беззастережно визнати обвинувачення в обсязі висунутого у судовому провадженні та зобов`язується у подальшому подібного не вчиняти. Щиро розкаявся у вчиненому. 
Сторони угоди за взаємною згодою визначили вид та міру покарання, яке повинен понести обвинувачений у разі затвердження такої угоди, а саме: за ч.1 ст.309 КК України у вигляді обмеження волі строком на 2 роки; за ч.1 ст. ст.240-1 КК України у вигляді обмеження волі строком на 3 роки. На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_4 визначити три роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити останнього від відбування призначеного покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку. 
Відповідно до угоди, обвинуваченому відомо та зрозуміло, що згідно із вимогами ст. 473 КПК України наслідком укладення та затвердження даної угоди про визнання винуватості для прокурора і підозрюваного є обмеження їх права на оскарження вироку. Йому також роз`яснено та є зрозумілими, визначені п. 1 ч. 4 ст. 394 КПК України, підстави для апеляційного оскарження обвинувального вироку, яким затверджена угода про визнання винуватості, а також підстави для касаційного оскарження відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 424 КПК України
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.
Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 468, ст. 469 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про визнання винуватості, дотримані вимоги КК України та КПК України, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене в угоді покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник в підготовчому судовому засіданні також просили зазначену угоду затвердити та призначити узгоджене ними покарання, при цьому ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватими у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.1 ст.240-1 КК України в обсязі підозри та дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.
Кримінальні правопорушення у вчиненні яких обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України відносяться до кримінального проступку та нетяжкого злочину. Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкціям, які передбачені ч.1 ст. 309, ч.1 ст.240-1 КК України.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст.ст.66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.
Судом встановлено, що укладення угоди сторонами кримінального провадження є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, цілком розуміє свої права, визначені абзацами 1 і 3 п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди відповідають вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.
За таких обставин суд вважає доведеним в підготовчому засіданні те, що ОСОБА_4 дійсно вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 309, ч.1 ст.240-1 КК України, за якими належить призначити обвинуваченому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання.
Разом з тим, враховуючи тяжкість злочину, особу винного, конкретні обставини справи, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання, з випробуванням, застосувавши ст.75 КК України. Іспитовий строк ОСОБА_4 обрати терміном один рік.
Приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з встановленням йому іспитового строку, у порядку визначеному ст. 75 КК України, суд взяв до уваги те, що обвинувачений повністю визнав свою вину та розкаявся у вчиненому.
Призначене покарання, на думку суду, буде необхідне й достатнє для виправлення ОСОБА_4 та попередження нових кримінальних правопорушень.
Водночас суд вважає, що з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого в період дії іспитового строку, відповідно до ст. 76 КК України на нього слід покласти обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Окрім того, за приписами ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Оскільки, на підставі ст.77 КК України, додаткове покарання у вигляді конфіскації майна не застосовується при звільненні від відбування покарання з випробуванням, а тому, суд на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України скасовує арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Кузнецовського міського суду Рівненської області від 09 листопада 2023 року.
Згідно з ч.9 ст.100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.
Відповідно до положень ч.1 ст.96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно п.1 ч.2 ст.96-1 КК України, спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду.
Спеціальна конфіскація, відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 96-2 КК України, застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення.
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне до речових доказів, а саме: каміння бурштину сирцю вагою 14,22972 кг., яке упаковано в сейф пакет «Україна МВС Експертна служба» №3341965 - застосувати спеціальну конфіскацію та конфіскувати у власність держави.
Питання про інші речові докази вирішити в порядку ст.100 КПК України.
Також з обвинуваченого слід стягнути витрати на залучення експерта в сумі 7572 грн. 80 коп., згідно ст.124 КПК України.
Цивільний позов не заявлявся.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не застосовувався, підстави для його застосування - відсутні.
Керуючись статтями 100, 124, 174, 314, 373, 374, 474-475 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 23 лютого 2026 року, укладену між прокурором Вараської окружної прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №12023186050000175 від 06 листопада 2023 року за участі захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 .
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч.1 ст. 240-1 КК України та призначити покарання:
- за ч.1 ст. 240-1 КК України: 3 (три) роки обмеження волі;
- за ч.1 ст.309 КК України: 2 (два) роки обмеження волі;
На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень - 3 (три) роки обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, з випробуванням, з однорічним іспитовим строком.
Згідно ч.ч. 1,2 ст.76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не застосовувався, підстави для його застосування - відсутні.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів в сумі 7572 (сім тисяч п`ятсот сімдесят два) гривня 80 копійок.
Скасувати арешт, накладений ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 09 листопада 2023 року, на каміння, схоже на бурштин-сирець, яке упаковано до сейф-пакету НАЦІОНАЛЬНА ПОЛІЦІЯ УКРАЇНИ №U6056927.
На підставі ст.ст.96-1, 96-2 КК України, речові докази: каміння бурштину сирцю вагою 14,22972 кг., яке упаковано в сейф пакет «Україна МВС Експертна служба» №3341965 - конфіскувати у власність держави.
Речові докази: 
- наркотичний засіб - канабіс. Маса речовини (канабісу) становить - 45.210 г., а також психотропну речовину - амфетамін. Маса амфетаміну в речовині становить 0,077 г., які поміщено до сейф пакету «Експертна служба МВС України» 2255977 - знищити.
Роз`яснити учасникам провадження, що згідно зі статтею 476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.1 ст. 240-1 КК України.
Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за статтею 389-1 КК України.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Рівненського апеляційного суду через Володимирецький районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Прокурору, обвинуваченому, захиснику обвинуваченого копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1