ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2026 року	м. Львів	Справа № 914/1992/25	
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючого судді Бонк Т.Б.,
Суддів Бойко С.М., Якімець Г.Г.,
секретар судового засідання Шатан Т.О.,
представники сторін:
прокурор: Дмитришин Ю.М.,
позивача: Попадюк С.В.,
відповідача: Михавків І.В., Зубрицька Н.В.,
розглянувши матеріали апеляційної скарги Стрийської міської ради б/н від 03.02.2026 (вх. суду від 04.02.2026 № 01-05/323/26)
на рішення Господарського суду Львівської області від 08.01.2026 ( повне рішення складено 15.01.2026, суддя Березяк Н.Є.)
у справі № 914/1992/25
за позовом Заступника керівника Стрийської окружної прокуратури Львівської області в інтересах держави 
в особі позивача: Державної екологічної інспекції у Львівській області, м. Львів
до відповідача: Стрийської міської ради, м. Стрий, Львівська обл.
про: стягнення 2 981 377,43 грн,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст вимог позовної заяви і рішення суду першої інстанції:
Заступник керівника Стрийської окружної прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі позивача Державної екологічної інспекції у Львівській області звернувся до Господарського суду до Львівської області з позовом до Стрийської міської ради про стягнення шкоди, завданої навколишньому природному середовищі у розмірі 2 981 377,43 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані протиправною поведінкою Стрийської міської ради, що полягає у незабезпеченні охорони і збереження лісового фонду, що призвело до незаконної порубки 311 дерев порід дуб, вільха.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 08.01.2026 у справі №914/1992/25 позовні вимоги задоволено. Стягнуто з Стрийської міської ради на користь Державної екологічної інспекції у Львівській області шкоду, завдану навколишньому природному середовищу в сумі 2 981 377,43 грн. Здійснено розподіл судових витрат.
Місцевий господарський суд вказав, що оскільки судом встановлено факт порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача та встановлено наявність усіх чотирьох елементів складу господарського правопорушення, необхідних для стягнення збитків в порядку ст.1166 Цивільного кодексу України, позовні вимоги прокурора є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи:
Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Стрийська міська рада звернулась до Західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить рішення Господарського суду Львівської області від 08.01.2026 у справі №914/1992/25 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Скаржник вважає, що місцевий господарський суд не взяв до уваги те, що постановою Кабінет Міністрів України від 13 березня 2022 р. №303 «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану» припинено проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду на період воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 “Про введення воєнного стану в Україні”.
Скаржник зазначає, що Стрийська міська рада не була повідомлена про проведення перевірки, наявність кримінального провадження, не залучалася до проведення слідчих дій, допит службових осіб відповідача не проводився.
Скаржник також вказує, що акт перевірки не відповідає встановленій формі, що унеможливлює законне підтвердження результатів здійснення перевірки.
Крім того, апелянт не погоджується з доводами прокурора, що земельна ділянка на час проведення перевірки Держекоінспецією відносилась до земель лісового фонду, оскільки на час здійснення перевірки земельна ділянка не була сформована і не відносилась до земель лісового фонду.
Враховуючи наведене, на переконання скаржника, рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню з ухваленням постанови про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Прокурор подав відзив на апеляційну скаргу, в якій вказав, що твердження апелянта про те, що земельна ділянка, на якій вчинено порубку не була віднесена до земель лісового фонду не відповідають дійсності, оскільки відповідно до ст. 1 ЛК України усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави. 
Також прокурор вказав, що безпідставні твердження апелянта про неповідомлення про кримінальне провадження та здійснення перевірки контролючим органом (позивачем), адже до позовної заяви було додано листи, в яких повідомлялось про наявність кримінального провадження. 
На підставі наведеного, прокурор просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Львівської області від 08.01.2026 у справі № 914/1992/25 залишити без змін.

Рух справи в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.02.2026 справу № 914/1992/25 розподілено колегії суддів у складі: головуючого судді Бонк Т.Б., суддів Бойко С.М., Якімець Г.Г.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 23.02.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Стрийської міської ради б/н від 03.02.2026 (вх. суду від 04.02.2026 № 01-05/323/26) на рішення Господарського суду Львівської області від 08.01.2026 у справі № 914/1992/25, витребувано матеріали справи з місцевого господарського суду.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 11.03.2026 розгляд справи №914/1992/25 призначено на 21.04.2026.
Подальший процесуальний хід розгляду справи відображено у відповідних ухвалах суду та протоколах судового засідання.
У судове засідання 19.05.2026 з`явилися прокурор, представники позивача та відповідача.
Скаржник надав суду усні пояснення в межах доводів апеляційної скарги, просив суд апеляційну скаргу задоволити, а оскаржуване рішення суду скасувати.
Прокурор та позивач надали суду усні пояснення в межах доводів відзивів на апеляційну скаргу, просили суд оскаржуване рішення залишити без змін.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до пункту 10 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.
При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (див. рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).
Таким чином, суд, враховуючи обставини справи, застосовує принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з встановленими судами першої та апеляційної інстанцій у цій справі обставин, і визначених відповідно до них правовідносин, вбачається, що:
В ході реалізації конституційної функції представництва інтересів держави в суді Стрийською окружною прокуратурою, в порядку ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру, було встановлено факт незаконної рубки дерев за земельній ділянці лісогосподарського призначення не наданої у користування для ведення лісового господарства та, внаслідок чого, завдано шкоду інтересам держави у сумі 2 981 377,43 грн.
Відповідно до Положення про Державну екологічну інспекцію у Львівській області, яке затверджене наказом Державної екологічної інспекції України від 01.03.2023 №42, з метою запобігання та виявлення адміністративних правопорушень при недотриманні вимог законодавств у сфері охорони навколишнього середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, із залученням (за згодою) громадських інспекторів охорони довкілля Львівської області, на території Стрийської міської ради, Державною екологічною інспекцією у Львівській області, наказом від 18.05.2023 № 58-і утворено тимчасову комісію.
До складу вказаної комісії увійшли: заступник начальника відділу державного екологічного нагляду (контролю) природно-заповідного фонду, лісів та рослинного світу – старший державний інспектор з охорони навколишнього природного середовища Львівської області Нечепурний Т.В., головні спеціалісти відділу державного екологічного нагляду (контролю) природно-заповідного фонду, лісів та рослинного світу – старший державний інспектор з охорони навколишнього природного середовища Львівської області Гуцол А.В., Вітковський В.Ф., Федак Р.С., Пастушків Т.О.
Вказаною комісією, в період з 23 травня по 24 травня 2023 року, проведено комісійне обстеження лісових насаджень на землях лісогосподарського призначення, не переданих у користування, на околицях населеного пункту с. Бережниця Стрийської МТГ, Миртюківського старостинського округу, за межами населеного пункту.
В ході проведених обстежень, комісією виявлено незаконні рубки дерев породи вільха в кількості 232 пнів на земельній ділянці з GPS координатами 49.19776 Пн 23.89287 Сх та 49.19535 Пн 23.89343 Сх та незаконну зрізку дерев породи «вільха» та «дуб» в кількості 79 пнів на земельній ділянці з GPS координатами та 49.19535 Пн 23.89343 Сх, а всього виявлено незаконну рубку 311 дерев. Термін зрізки дерев – зима-весна 2023 року.
Державною екологічною інспекцією у Львівській області за результатами встановлення факту незаконно зрубаних дерев, а також у межах своїх повноважень проведено розрахунок розмірів шкоди, завданої незаконною рубкою дерев у межах земельних ділянок з GPS координатами 49.19776 Пн 23.89287 Сх та 49.19535 Пн 23.89343 Сх, що складає 2 995 208,97 грн.
Державна екологічна інспекція у Львівській області листом №06-72вих-23 від 02.06.2023 повідомила Стрийський РУП ГУ НП про те, що нею в ході проведення заходів із запобігання та виявлення правопорушень у сфері охорони навколишнього середовища в полезахисних смугах за межею населенього пункту виявлено незаконну порубку 320 дерев породи дуб, чим завдано шкоди. За наслідками цього повідомлення внесено дані для здійснення досудового розслідування за № 12023141130000473 кримінального провадження.
Стрийська міська рада листом №vh-1455/25 від 19.03.2025 повідомила, що земельна ділянка з GPS координатами 49.19776 Пн 23.89287 Сх та 49.19535 Пн 23.89343 Сх загальною площею 5,6347 га є земельною ділянкою з кадастровим номером 4625386800:06:000:0635, цільове призначення: 09.01 Для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг, перебуває в державній власності, згідно з п.24 Перехідних положень Земельного кодексу України. Відомості про речове право на земельну ділянку з кадастровим номером 4625386800:06:000:0635 у Державному реєстрі речових прав - відсутні.
Згідно з відомостями ДЗК, рішенням Стрийської міської ради №1989 від 31.08.2023 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, в тому числі зі зміною цільового призначення, з метою її передачі в користування (оренду), постійне користування та реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки на території Стрийської міської ради.
На виконання вказаного рішення, Стрийською міською радою подано заяву до Миколаївського районного виробничого відділу Львівська регіональна філія ДП «Центр державного земельного кадастру» про виготовлення Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 5,6347 га (4625386800:06:000:0635) для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг, яка розташована за адресою: Львівська область, Стрийський район, Стрийська міська рада.
У 2023 році Миколаївським районним виробничим відділом Львівської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» виготовлено вказаний проект землеустрою. Замовником вказаної документації на земельну ділянку з кадастровим номером 4625386800:06:000:0635 є Стрийська міська рада, яка і є фактичним власником вказаної земельної ділянки.
Листом №5161/39.7.3-2025 від 20.03.2025 Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» в особі Філії «Карпатський лісовий офіс» повідомило, що земельні ділянки з координатами 49.19776 Пн 23.89287 Сх та 49.19535 Пн 23.89343 Сх, які розташовані на території Миртюківського старостинського округу Стрийської міської ТГ Стрийського району с. Бережниця, не передавались у користування Стрийському лісовому господарству.
У межах кримінального провадження №12023141130000473 від 09.06.2023, за фактом незаконної порубки дерев породи вільха, дуб на території Миртюківського старостинського округу Стрийської МТГ с. Бережниця, задля підтвердження нарахованих розмірів збитків Інспекцією, призначено судову інженерно-екологічну експертизу.
Відповідно до висновку експерта за результатами проведеної судової інженерно- екологічної експертизи №634-Е від 25.04.2025, зокрема, його мотивувальної частини, розрахунки розміру шкоди, заподіяної лісу незаконною рубкою 311 дерев порід дуб, вільха, виявлених в околицях с. Бережниця за GPS координатами 49.19776 Пн 23.89287 Сх та 49.19535 Пн 23.89343 Сх, підтверджується документально за умови, що земельна ділянка з GPS координатами 49.19535 Пн 23.89343 Сх також належить до земель лісогосподарського призначення та не підтверджується розрахунково, оскільки у розрахунку розміру шкоди, виконаного інспекторами ДЕІ є розбіжності, що полягають у неналежному групуванні визначених діаметрів усіх зрізаних пнів дерев польової перелікової відомості №1 від 23.05.2023 відповідних значень такс додатку №1 Постанови Кабінету Мністрів України (далі - КМУ) «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди», яка в результаті проведених експертних досліджень може становити 2981377,43 грн. Тому експертом здійснено перерахунок розміру шкоди заподіяної лісу незаконною рубкою 311 дерев порід дуб, вільха, виявлених в околицях с. Бережниця, і така становить 2981377,43 грн. (Таблиця №3 висновку).
Факт приналежності вказаної земельної ділянки до земель лісогосподарського призначення підтверджується також витягом з Державного земельного кадастру та інформацією, отриманою від міської ради на запит окружної прокуратури.
Таким чином, внаслідок незаконної порубки дерев на земельній ділянці з кадастровим номером 4625386800:06:000:0635, яка розташована за адресою: Львівська область, Стрийський район, Стрийська міська рада і не передана в користування, завдано шкоди в розмірі 2981377,43 грн., яка залишається невідшкодованою та в силу вимог ст. 107 ЛК України підлягає відшкодовуванню органом місцевого самоврядування, у межах території якого знаходиться ліс, а саме Стрийською міською радою.

При перегляді рішення місцевого господарського суду судова колегія Західного апеляційного господарського суду керувалась таким:
Предметом позову у цій справі є стягнення шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.
Згідно зі статтею 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.
За статтею 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовуванні в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.
Відповідно до частин першої та четвертої статті 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність.
Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.
Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі (частина перша статті 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»).
Загальні підстави відповідальності за завдану шкоду визначені у статті 1166 Цивільного кодексу України, з аналізу якої вбачається, що будь-яка майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала, в повному обсязі. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частина друга статті 1166 Цивільного кодексу України).
Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, шкода, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, вина. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
Наявність всіх зазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.
У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди.
Відносини, які стосуються володіння, користування та розпоряджання лісами і спрямовуються на забезпечення охорони, відтворення та стале використання лісових ресурсів з урахуванням екологічних, економічних, соціальних та інших інтересів суспільства, (лісові відносини) регулюються, зокрема Лісовим кодексом України.
Відповідно до статті 63 ЛК України ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів.
Згідно з пунктом 5 частини першої статті 64 ЛК України підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов`язані здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень.
Організація охорони і захисту лісів передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів від пожеж, незаконних рубок, пошкодження, ослаблення та іншого шкідливого впливу, захист від шкідників і хвороб (частина перша статті 86 ЛК України).
Відповідно до статті 107 ЛК України підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.
Шкода, заподіяна лісу, не наданому в користування, у разі невстановлення осіб, винних у заподіянні шкоди, відшкодовується органом місцевого самоврядування, у межах території якого знаходиться ліс, якому була заподіяна шкода.
Отже, Лісовий кодекс України, зокрема частина друга статті 107 ЛК України, передбачає обов`язок органу місцевого самоврядування відшкодувати заподіяну лісу шкоду.
Аналіз частини другої статті 107 ЛК України свідчить про те, що такий обов`язок виникає в органу місцевого самоврядування за наявності таких умов у їх сукупності:
- якщо особи, винні у заподіянні шкоди, не встановлені та
- якщо ліс, якому була заподіяна шкода, знаходиться у межах території органу місцевого самоврядування.
Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.
З 27.05.2021 з набуттям чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин", крім іншого, Земельний кодекс України доповнено пунктом 24 розділу Х "Перехідні положення", відповідно до якого землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель: а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук); б) оборони; в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення; г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи; ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності; д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності; е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті.
Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.
Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом.
У постанові Верховного суду від 06.02.2025 у справі №918/710/24 вказано, що частина друга статті 107 ЛК України, на підставі якої прокурор звернувся до суду з позовом, не ставить настання відповідальності органу місцевого самоврядування за порушенння лісового законодавства у вигляді відшкодування шкоди, заподіяної лісу, у залежність від того, чи спірні земельні ділянки належать до комунальної чи до державної власності. Зміст приписів цієї статті кореспондується із приписами статті 15 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» щодо покладення відповідальності на орган місцевого самоврядування, на території якого завдана шкода.
Судами у цій справі встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 4625386800:06:000:0635 у постійне користування лісокористувачу передана не була, перебуває у власності міської ради. Зазначене підтверджується інформацією Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» Філія «Карпатський лісовий офіс» №5161/39.7.3-2025 від 20.03.2025, земельні ділянки з координатами 49.19776 Пн 23.89287 Сх та 49.19535 Пн 23.89343 Сх, які розташовані на території Миртюківського старостинського округу Стрийської міської ТГ Стрийського району с. Бережниця, не передавались у користування Стрийському лісовому господарству.
За змістом частини першої статті 15 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» місцеві ради несуть відповідальність за стан навколишнього природного середовища на своїй території і в межах своєї компетенції здійснюють контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.
У цій справі відсутні докази на підтвердження того, що встановлені винні особи у здійсненні незаконної порубки лісів.
Верховний Суд у постанові від 18.05.2023 у справі 914/669/22 вказав, що законодавством про охорону навколишнього природного середовища передбачено дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність за порушення лісового законодавства, які мають різні підстави застосування до особи правопорушника. У цій справі підставою позову є наявність складу цивільного правопорушення у діях лісокористувача щодо незабезпечення ним охорони і збереження лісового фонду на підвідомчій йому території та допустив самовільну вирубку лісу. Така правова позиція узгоджується із висновками Верховного Суду у постановах від 18.02.2019 у справі № 926/869/18, від 30.11.2021 у справі № 926/2174/20.
Отже, відсутність встановлення винних осіб у межах кримінального провадження не виключає відповідальність осіб, на яких покладено обов`язок щодо захисту лісових насаджень в межах розгляду господарської справи та відповідно стягнення збитків за їх недодержання.
Суд зазначає, що відповідач, допустивши протиправну бездіяльність у вигляді нездійснення дій, направлених на забезпечення охорони і збереження лісу від незаконних рубок на належній йому території земель лісового фонду, діяв неправомірно, що призвело (причинно-наслідковий зв`язок) до незаконного вирубування невстановленими особами дерев та спричинення шкоди лісу. Вина відповідача презюмується та ним не спростована.
На підставі викладеного, з врахуванням ч. 2 ст. 107 ЛК України, колегія суддів констатує, що суд попередньої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про задоволення позову у цій справі та покладення на Стрийську міську раду обов`язку відшкодування шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища у розмірі 2 981 377,43 грн.
При цьому, помилкове застосування судом першої інстанції ч. 1 ст. 107 ЛК України, а не частини 2 означеної статті, не призвело до неправильного ухвалення рішення місцевим господарським судом по суті спору, адже суд, з урахуванням правової підстави позову, правильно встановив наявність складу цивільного правопорушення в діях відповідача та підставно вказав, що шкода відшкодовується органом місцевого самоврядування, тому апеляційний суд не вбачає підстав для скасування рішення суду попередньої інстанції в цій частині.

Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до ч.1 ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 276 ГПК України).
На підставі викладеного, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Господарського суду Господарського суду Львівської області від 08.01.2026 у справі № 914/1992/25 ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника необґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Судові витрати в суді апеляційної інстанції.
Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (ч. 14 ст. 129 ГПК України), тому сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за скаржником.
Керуючись ст. ст. 86, 129, 236, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд
УХВАЛИВ:
1. Апеляційну скаргу Стрийської міської ради б/н від 03.02.2026 (вх. суду від 04.02.2026 № 01-05/323/26) – залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Господарського суду Львівської області від 08.01.2026 у справі № 914/1992/25 – залишити без змін.
3. Судовий збір за перегляд справи у суді апеляційної інстанції – покласти на скаржника.
4. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.
5. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.
Головуючий суддя Т.Б. Бонк

суддя С.М. Бойко

суддя Г.Г. Якімець