Справа № 930/187/26 
Провадження № 33/801/518/2026
Категорія: 146 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Богоніс Н. Я.
Доповідач: Голота Л. О.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2026 року	м. Вінниця	

Суддя Вінницького апеляційного суду Голота Л. О., 
розглянувши (в режимі відеоконференції) апеляційну скаргу захисника Петрушина Анатолія Степановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Немирівського районного суду Вінницької області від 20.04.2026 по справі № 930/187/26 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Немирівського районного суду Вінницької області від 20.04.2026 визнано ОСОБА_1 винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто із ОСОБА_1 до Державного бюджету судовий збір в сумі 665 грн 60 коп.
Як зазначено в постанові суду, 21.01.2026 о 13:12 год. в м. Немирів на автодорозі М-30 442км+800м, водій ОСОБА_1 керував автобусом марки VAN HOOL д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечної швидкості руху та безпечного інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення із автомобілем, який рухався перед ним марки VOLKSWAGEN д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п. 12.1 та п.13.1 Правил дорожнього руху України. 
Не погоджуючись з постановою суду, захисником Петрушиним А.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу (вх. № 3624 від 4.05.2026), в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповноту з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду, викладених в постанові, фактичним обставинам справи, просить постанову суду скасувати та накласти стягнення у виді штрафу. 
Основними доводами апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції при обранні виду адміністративного стягнення за статтею 124 КУпАП не було враховано пом`якшуючі обставини, а саме : визнання вини ОСОБА_1 , щиро розкаявся, відсутність обставини, що обтяжують відповідальність, те, що ОСОБА_1 офіційно працевлаштований на посаді водія ТОВ «МТК «Казна Транс», отримувана заробітна плата є єдиним джерелом його доходів; на його утриманні перебувають двоє малолітніх дітей, він є єдиним годувальником; обираючи найсуворіший вид і розмір адміністративного стягнення, передбаченого санкцією статті 124 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд першої інстанції не взяв до уваги й те, що ОСОБА_1 раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, за місцем роботи характеризується позитивно. 
У судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Петрушин А.С. підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити. 
ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час і місце розгляду справи.
Захисник ОСОБА_2 адвокат Примакова В.В. не заперечила щодо задоволення апеляційної скарги, з огляду на те, що позиція винуватця по відношенню до потерпілого змінилася і він сплатив частину коштів. 
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне.
Згідно з частиною сьомою статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП зроблено на підставі зібраних у справі доказів, а саме : протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 572511 від 22.01.2026 /а. с. 1/; схеми місця ДТП /а. с. 3/; рапорту /а. с. 4-5/; письмових пояснень ОСОБА_2 від 21.01.2026 /а.с. 6/; письмових пояснень ОСОБА_3 від 21.01.202 /а. с. 7/; письмових пояснень ОСОБА_4 від 21.01.202 /а. с. 7/; постановою про закриття кримінального провадження від 24.03.2026 /а. с. 37-38/, а також визнання ним вини у судовому засіданні. 
Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_1 за статтею 124 КУпАП в апеляційній скарзі не оспорюється та в апеляційному порядку не перевіряється.
Разом з цим, проаналізувавши матеріали справи, доводи викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає, що при обранні виду адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 , суддя районного суду не врахував в повній мірі обстави справи, від яких залежить визначення виду стягнення, що потягло за собою необґрунтоване призначення більш суворого виду і розміру стягнення, передбаченого санкцією статті 124 КУпАП.
Відповідно до вимог статей 23, 33 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.
Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП України та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
З оскаржуваної постанови судді убачається, що призначивши за статтею 124 КУпАП адміністративне стягнення ОСОБА_1 у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, тобто найбільш суворий вид та розмір стягнення, суддя не в повній мірі дотримався вказаних вимог закону і, при наявності альтернативного стягнення, передбаченого санкцією статті 124 КУпАП, призначив стягнення, яке не відповідає вимогам статей 23,33 КУпАП.
Аналіз матеріалів справи свідчить, що в них не містяться дані про те, що ОСОБА_1 раніше притягувався до адміністративної відповідальності, обставини, які б обтяжували його відповідальність (стаття 35 КУпАП) у справі відсутні. 
За таких умов, заслуговують на увагу аргументи апеляційної скарги про те, що призначене ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом є суворим, а тому постанова судді районного суду підлягає зміні в частині виду адміністративного стягнення.
Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 апеляційний суд відповідно до вимог статей 23, 33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, обставини його вчинення, особу порушника, який, відповідно до матеріалів адміністративної справи, вперше притягується до адміністративної відповідальності, вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, позитивно характеризується за місцем роботи, відсутні обставини, які б обтяжували його відповідальність, а також той факт, що він офіційно працевлаштований на посаді водія ТОВ «МТК «Казна Транс», отримувана заробітна плата є єдиним джерелом його доходів, на його утриманні перебувають двоє малолітніх дітей.
З огляду на встановлені апеляційним судом обставини, суд вважає за можливе задовольнити апеляційну скаргу частково, змінити постанову суду першої інстанції в частині виду стягнення та призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу, передбаченого санкцією статті 124 КУпАП, яке буде достатнім, справедливим та відповідатиме меті адміністративного стягнення.
Керуючись статтею 294 КУпАП, - 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Петрушина Анатолія Степановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.
Постанову Немирівського районного суду Вінницької області від 20.04.2026 по справі № 930/187/26 змінити в частині застосування адміністративного стягнення.
Призначити ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
В решті постанову залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Л. О. Голота