Справа № 463/10252/24 Головуючий у 1 інстанції: Нор Н.В. 
Провадження № 22-ц/811/2384/25 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

08 травня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: 
головуючого судді: Шандри М.М.
суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.
секретаря: Чижа Л.М. 
за участю: представника  ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 03 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами,
ВСТАНОВИЛА:
31.10.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами.
Просив звільнити ОСОБА_1 від заборгованості за аліментами на користь ОСОБА_3 (попереднє прізвище - ОСОБА_4 ) на утримання їх спільних неповнолітніх доньки та сина, призначених рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2019 року у справі №195/1455/19 за період з 01 вересня 2023 року до 01 вересня 2024 року у загальній сумі 53366,15 грн.
Позовні вимоги мотивував тим, що шлюб між позивачем та відповідачем розірваний. Рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2019 року вирішено стягувати аліменти з ОСОБА_1 на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 10 вересня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття на користь ОСОБА_7 . На виконання цього рішення Томаківським районним судом Дніпропетровської області відповідачу 14.02.2020 був виданий виконавчий лист по справі №195/1455/19. Діти проживали разом з матір`ю за адресою АДРЕСА_1 . Зазначає, що 23.08.2023 донька покинула помешкання матері через небажання проживати в подальшому однією родиною разом з мамою та її співмешканцем. 25.08.2023 ОСОБА_3 надала письмову заяву-згоду на виїзд дитини за кордон до позивача у Чеську Республіку, яка є нотаріально посвідченою. Вказує, що мешкає і працює в Чехії з 2019 року. Зазначає, що через рік, донька виявила бажання повернутися жити назад до матері. Звертає увагу суду, що донька припинила проживати з матір`ю і почала проживати з ним та перебувала повністю на його утриманні з 23.08.2023 по 16.09.2024. 17.09.2024 разом з відповідачем повернулися до міста Львова. Тому звернувся до суду з даним позовом щодо звільнення його від сплати аліментів на утримання доньки за період з 01.09.2023 по 01.09.2024, а також щодо звільнення від сплати аліментів на утримання сина за такий самий період, оскільки відповідач жодного разу за час проживання доньки з ним не надала кошти на її утримання, а відповідно до СК України повинна утримувати її разом з батьком порівну. Аліменти на сина позивач сплачував по листопад 2023 року.
Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 03 червня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
Зазначає, що проживання дочки разом з батьком, з якого стягнуто аліменти, повне утримання батьком своїх дітей, виховання, добровільне виконання батьківських обов`язків і несплату аліментів внаслідок повного утримання дочки, суд першої інстанції не врахував суттєвою обставиною, яка є підставою для звільнення від заборгованості зі сплати аліментів. Звертає увагу на те, що з вересня 2023 року дочка почала проживати із платником аліментів-позивачем. А позивач мав весь цей час одночасно як платити аліменти на користь матері, з якою дитина вже не проживала (терміном в рік) (що не відповідає цільовому призначенню аліментів, та суперечить інтересам дитини), так і фактично займатись утриманням такої дитини самостійно. Щодо сплати аліментів на утримання сина, апелянт зазначає, що здійснював такі виплати до листопада 2023 року, після чого припинив їх, виходячи з того, що обов`язок батьків щодо утримання дітей є рівним. З огляду на те, що у спірний період дочка перебувала на його повному утриманні, а мати не брала участі у її забезпеченні, заявник вважає, що сплата аліментів на сина у цей час є необґрунтованою, оскільки фактично кожен із батьків утримував одну дитину.
Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.
ОСОБА_3 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін.
У судовому засіданні апеляційної інстанції представник  ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просила апеляційну скаргу задовольнити. ОСОБА_3 просила рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу – без задоволення. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід задовольнити частково.
Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).
Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам не повністю відповідає.
Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
У статті 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Відповідно до статті 197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.
Зазначена норма не встановлює вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення.
Зміна фактичних обставин після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, а саме: встановлення судом факту проживання дитини з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, є тією істотною обставиною, яка в розумінні частини другої статті 197 СК України може бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами платника аліментів. Рішення про звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами повинно також відповідати найкращим інтересам дитини.
Судом установлено, що шлюб між сторонами розірваний рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 29.10.2019 (справа №195/1456/19), що набрало законної сили 03.03.2020.
У шлюбі у сторін народилася дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 07.08.2019 та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 . 
Рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 26.11.2019 (справа №195/1455/19) вирішено стягувати аліменти з ОСОБА_1 на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 10 вересня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття на користь ОСОБА_7 .
Відповідно до довідки від 02.12.2024 № 1309-7002170900 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_5 зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання АДРЕСА_3 .
Відповідно до довідки від 02.12.2024 № 1309-7002170910 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_6 зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання АДРЕСА_3 .
До матеріалів цивільної справи долучена нотаріально посвідчена заява-згода ОСОБА_7 на виїзд доньки за кордон до батька у Чеську Республіку та країн ЄС у період з 25.08.2023 по 24.08.2024, що засвідчена приватним нотаріусом Львівського МНО Андрійчак О.О.
ОСОБА_1 просить звільнити від сплати заборгованості зі сплати аліментів за період з 01 вересня 2023 року до 01 вересня 2024 року, зазначаючи, що дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у цей період проживала разом з ним та перебувала на його утриманні.
На підтвердження вказаного позивач долучив до матеріалів справи: копію витягів із закордонного паспорту ОСОБА_8 щодо перетину державного кордону України, довідку про забезпечення житла, яка видана ОСОБА_9 , що підтверджує проживання останньої на території Чеської Республіки, а також копію заяви-згоди ОСОБА_7 на виїзд доньки за кордон до батька у Чеську Республіку. Зазначені обставини сторонами не оспорюються.
Зміна фактичних обставин після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, а саме встановлення судом факту проживання дитини з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, є тією істотною обставиною, яка в розумінні частини другої статті 197 СК України може бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами платника аліментів. 
Нарахування аліментів за період, коли дитина не проживала з матір`ю, суперечить цільовому призначенню аліментів, за рахунок яких утримується дитина. Рішення про звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами повинно також відповідати найкращим інтересам дитини.
Враховуючи наведене, оскільки дочка ОСОБА_10 у період з 01 вересня 2023 року до 01 вересня 2024 року проживала разом з батьком та перебувала на його утриманні, мати не надавала кошти на утримання дочки у цей період, що визнала відповідач у судовому засіданні, відтак відповідно до ст.197 СК України існують підстави для звільнення платника аліментів від сплати заборгованості сформованої за спірний період на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 26683,07 грн.
Наведені факти залишились поза оцінкою суду при вирішені вимог про звільнення позивача від заборгованості по сплаті аліментів.
Водночас колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги в частині звільнення платника аліментів від сплати заборгованості на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , задоволенню не підлягають, оскільки матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, які б свідчили про наявність передбачених ст.197 СК України підстав для такого звільнення.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
За вищенаведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково. Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 03 червня 2025 року слід скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково. Звільнити ОСОБА_1 від сплати заборгованості за аліментами на користь ОСОБА_3 на утримання їх неповнолітньої доньки  ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за період з 01 вересня 2023 року до 01 вересня 2024 року у сумі 26683,07 грн. В іншій частині позовних вимог відмовити.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, 
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 03 червня 2025 року скасувати.
Ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами – задовольнити частково.
Звільнити ОСОБА_1 від сплати заборгованості за аліментами на користь ОСОБА_3 на утримання їх неповнолітньої доньки  ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за період з 01 вересня 2023 року до 01 вересня 2024 року у сумі 26683,07 грн. 
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її ухвалення.
Повний текст постанови складено: 08.05.2026.

Головуючий  

Судді