ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" квітня 2026 р. Справа № 910/552/26
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Алданової С.О.
суддів: Євсікова О.О. 
Корсака В.А. 

секретар судового засідання Сергієнко-Колодій В.В.,
за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укрзалізниця"
на ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.02.2026 про закриття провадження 
у справі № 910/552/26 (суддя Морозов С.М.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-СМЦ"
до Акціонерного товариства "Українська залізниця" 
про стягнення коштів,
ВСТАНОВИВ:
21.01.2026 Товариство з обмеженою відповідальністю "Метінвест-СМЦ" (далі - позивач; ТОВ "Метінвест-СМЦ") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (надалі - відповідач; АТ "Українська залізниця"; апелянт; скаржник) коштів в розмірі 1 834 405,22 грн, які, за доводами позивача, безпідставно набуті відповідачем.
Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що ТОВ «Метінвест-СМЦ» не порушувало зобов`язання за договором поставки № ЦЗВ 04-01724-01 від 20.08.20204 щодо своєчасної поставки товару. В зв`язку з чим, у АТ «Укрзалізниця» не було підстав для отримання коштів за банківською гарантією, а тому кошти в розмірі 1 834 405,22 грн є такими, що набуті безпідставно. 
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/552/26.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.02.2026 провадження у справі № 910/552/26 закрито. Стягнуто з АТ "Українська залізниця" на користь ТОВ "Метінвест-СМЦ" судовий збір у розмірі 22 012,86 грн (двадцять дві тисячі дванадцять гривень 86 копійок).
За висновками місцевого господарського суду, 23.02.2026 відповідач здійснив оплату заборгованості в розмірі 1 834 405,22 грн, тобто вже після звернення позивача з позовом до суду та відкриття провадження у справі. За таких обставин, оскільки неправомірні дії відповідача призвели до виникнення спору та слугували для звернення позивача до суду з відповідним позовом, судовий збір у відповідності до ч. 9 ст. 129 ГПК України стягується з відповідача на користь позивача.
Не погоджуючись із прийнятою ухвалою, АТ "Укрзалізниця" звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить змінити мотивувальну частину ухвали Господарського суду міста Києва від 24.02.2026 про закриття провадження у справі № 910/552/26, а саме: абзаци 17-19 мотивувальної частини, та змінити п. 2 резолютивної частини ухвали Господарського суду м. Києва від 24.02.2026 у справі № 910/552/26 з: «2. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест-СМЦ» судовий збір у розмірі 22 012,86 грн (двадцять дві тисячі дванадцять гривень 86 копійок)» на пункт наступного змісту: « 2. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Метінвест СМЦ» з Державного бюджету України суму судового збору в розмірі 22 012,86 грн (двадцять дві тисячі дванадцять гривень 86 копійок), сплаченого згідно платіжної інструкції від 20.01.2026 № 4500003990». 
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала в частині стягнення з відповідача на користь позивача судового збору в сумі 22 012,86 грн є необґрунтованою, незаконною, ухваленою з порушенням норм матеріального права, а саме: безпідставним незастосуванням Господарським судом м. Києва п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» та порушенням норм процесуального права, а саме: необґрунтованим застосуванням ч. 9 ст. 129 ГПК України замість ч. 3 цієї ж статті.
З посиланням на відповідні нормативні приписи апелянт зазначає, що в зв`язку з відсутністю предмета спору в справі, позивачу підлягав поверненню з Державного бюджету України сплачений ним судовий збір в сумі 22 012,86 грн.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.03.2026, апеляційна скарга в справі № 910/552/26 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Корсак В.А., Євсіков О.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.03.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укрзалізниця" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.02.2026 про закриття провадження у справі № 910/552/26. Розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства "Укрзалізниця" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.02.2026 про закриття провадження у справі № 910/552/26 призначено на 22.04.2026.
Представник апелянта в судовому засіданні подану апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа від 01.04.2026 в електронний кабінет останнього.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.
За змістом ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, враховуючи те, що явка представника відповідача судом обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на відсутність від відповідача обґрунтованого клопотання про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності ТОВ "Метінвест-СМЦ", якого належним чином повідомлено про судовий розгляд справи апеляційним господарським судом. 
Також судовою колегією зазначається, що відзиву на апеляційну скаргу відповідача від позивача на адресу Північного апеляційного господарського суду не надходило, що відповідно до частини 3 статті 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного судового рішення в апеляційному порядку. 
Крім цього, представник апелянта в судовому засіданні проти можливості здійснення розгляду апеляційної скарги по суті за відсутності позивача не заперечував.
Згідно ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 271 ГПК України).
Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги апелянта, виходячи з наступного.
Як вже зазначалось, 21.01.2026 Товариство з обмеженою відповідальністю "Метінвест-СМЦ" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" коштів в розмірі 1 834 405,22 грн, які безпідставно набуті відповідачем.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/552/26.
23.02.2026 до місцевого господарського суду від відповідача надійшла заява про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, а від позивача - клопотання щодо вирішення питання про повернення позивачеві судового збору та проведення засідання без участі його представника.
З матеріалів справи вбачається, що 23.02.2026 відповідачем було сплачено на користь позивача 1 834 405,22 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 104640 від 23.02.2026.
Таким чином, висновки суду І-ої інстанції про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України через відсутність предмета спору, колегія суддів вважає правильними.
Поряд із цим, згідно висновків суду попередньої інстанції оскільки відповідач є винним у виникненні спору та зверненні позивача до суду з даним позовом, судовий збір у відповідності до ч. 9 ст. 129 ГПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
У наведеному судовою колегією зазначається, що за ч.ч. 2, 4 ст. 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
В силу ч. 9 ст. 129 ГПК України у випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Так, задоволення після пред`явлення позову позовних вимог відповідачем фактично є свідченням того, що відповідач: 1) погодився з тим, що позов пред`явлено до належного відповідача, 2) визнає позовні вимоги. Іншими словами, задоволення позовних вимог відповідачем суд може вважати свідченням того, що пред`явлення позову цим позивачем до цього відповідача відбулось внаслідок неправомірного діяння відповідача, що й виступає підґрунтям необхідності покладення на такого відповідача судових витрат із розгляду справи (аналогічна правова позиція викладена в п. 52 постанови Верховного Суду в складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 5 березня 2026 року в справі № 917/1161/25).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.07.2021 у справі №910/12876/19 вказала, що процесуальним законом не визначено поняття неправильних дій сторони. При цьому висновок суду про необхідність покладення судових витрат на сторону, внаслідок неправильних дій якої виник спір, повинен бути належним чином обґрунтованим.
Наведена норма виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованою стороною (такі висновки наведено, зокрема, в постановах Верховного Суду від 08.04.2021 у справі № 905/716/20, від 15.09.2022 у справі № 910/10159/21).
Суд має застосовувати зазначені положення процесуального закону за наявності одночасно у сукупності таких умов:
1) вирішення судом спору по суті;
2) встановлення судом одного із таких випадків: зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або коли спір виник внаслідок неправильних дій сторони.
Наведене узгоджується зі сталою та послідовною практикою Верховного Суду щодо застосування положень частини дев`ятої статті 129 ГПК України, наведеною у постановах від 12.07.2022 у справі № 910/18790/19, від 31.05.2022 у справі № 927/515/21, від 25.11.2021 у справі 904/5929/19 та додаткових постановах Верховного Суду від 12.07.2022 у справі № 910/18790/19, від 04.03.2021 у справі № 916/376/19 тощо.
Тому, враховуючи, що застосування частини дев`ятої статті 129 ГПК України є виключною дискрецією суду, з урахуванням того, спір фактично виник внаслідок неправильних дій АТ "Українська залізниця", оскільки через поведінку останнього (відсутність підстав для отримання коштів за банківською гарантією в сумі 1 834 405,22 грн) позивач був змушений захищати свої права в судовому порядку, беручи до уваги повне погашення (23.02.2026) відповідачем боргу вже після відкриття (28.01.2026) провадження у цій справі, колегією суддів критично оцінюються доводи апелянта про порушення судом приписів 129 ГПК України, та відхиляються, як необґрунтовані. 
У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 ГПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 ГПК України).
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 ГПК України).
Частиною 5 статті 236 ГПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За висновками судової колегії, доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі про те, що оскаржувана ухвала в частині стягнення з відповідача на користь позивача судового збору в сумі 22 012,86 грн є необґрунтованою, незаконною, ухваленою з порушенням норм матеріального права, а саме: безпідставним незастосуванням Господарським судом м. Києва п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» та порушенням норм процесуального права, а саме: необґрунтованим застосуванням ч. 9 ст. 129 ГПК України замість ч. 3 цієї ж статті, - не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.
Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції прийнята відповідно до вимог процесуального права, підстав її скасовувати або змінювати не вбачається.
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції - без змін.
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на апелянта (відповідача в справі).
Керуючись ст.ст. 129, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, - 

УХВАЛИВ: 
1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укрзалізниця" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.02.2026 про закриття провадження у справі № 910/552/26 - залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.02.2026 про закриття провадження у справі № 910/552/26 - залишити без змін.
3. Судові витрати зі сплати судового збору, понесені стороною у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на Акціонерне товариство "Укрзалізниця". 
4. Справу повернути до суду першої інстанції. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, що передбачені ст.ст. 287-289 ГПК України. 
Повний текст постанови складено 06.05.2026 (з урахуванням часу перебування судді Алданової С.О. у відпустці).

Головуючий суддя С.О. Алданова 

Судді О.О. Євсіков

В.А. Корсак